2 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 2. NIO 17. 



följande somrar bedrifva fortsatta undersökningar på de 

 återstående blott flyktigt genomforskade områdena. Dock 

 kan tilläggas, att man i allmänhet begår det felet att ej nog 

 koncentrera sig på ett område, som, låt vara att det till en 

 början förefaller vara väl litet, dock erbjuder mer än till- 

 räckligt för en forskare under en kort sommar. 



Förhindrad af en del studiegöromål, kunde jag tyvärr ej 

 anträda min resa till Fårön förrän de första dagarna uti juni. 

 Af flera skäl valde jag denna ö till verkningsfält för som- 

 maren. Dess storlek tycktes mig tämligen passande; att dess 

 insektfauna skulle visa stor öfverensstämmelse med Gotlands 

 beryktade var ju att vänta; dessutom hade jag mig bekant, 

 att ön uti sitt inre ägde ett »Sahara uti miniatyr», den be- 

 ryktade sandöknen Ulla Hau, samt flygsand och dynbildnin- 

 gar. Vidare sporrade mig den omständigheten, att tills dato 

 knappast några fynd, ännu mindre några biologiska iaktta- 

 gelser eller skildringar af insektlifvet på ön blifvit publice- 

 rade, detta dock icke så att tyda, att Fårön ej varit besökt 

 af entomologer, ty som vi snart skola se, har själfve Linné 

 hedrat ön med sitt, om också något korta besök. Min tanke 

 mognade därför hastigt till beslut, och med de bästa för- 

 hoppningar anträdde jag min resa. 



Redan så tidigt som år 1741, då ju entomologien ännu 

 befann sig på en mycket embryonal ståndpunkt, fick ön mot- 

 taga besök af Linné, som på sin gotländska resa gjorde en 

 kort afstickare åt denna lilla vrå af världen. Hans vistelse 

 här varade från 28 — 30 juni, och har han skildrat densamma 

 uti sin »Gothländska resa förrättad 1741». För att dels be- 

 lysa, huru man då för tiden af fattade sina deskriptioner, dels 

 af skäl, som vi i det följande skola lära känna, vill jag här 

 nedan i citat anföra Linnés samtliga anteckningar öfver Får- 

 öns insektfauna. 



»Chrysomela viridi-feena med en och samma färg öfver 

 hela kroppen och till storlek af Mariiie Nöckelpiga, med 7 

 svarta punctar eller ock något mindre fantz uti skogen. 



Carabus nigricans pedibus tibiisque pallidis, et insect, 

 som på Hafsstranden löpte i sanden uti stor myckenhet; det 

 war så hastigt, fast än det hade skahl på sina Wingar, att 

 det war färdigare till Flykten än någon Bi ; det war helt och 

 hållet swart, stort som en Husfluga; des Wingskahl woro 



