MJÖBERG, STUDIER ÖFVER FÅRÖNS INSEKTFAUNA. 9 



under de små, spridda lösa kalkstenarna. Deras samhällen 

 äro ej individrika, och man ser tydligt att de föra ett tynande 

 lif. Hos alla fyra arterna finner man rätt ofta under juni 

 och första hälften af juli tvenne gäster, Oxypoda togata Er. 

 och O. planipennis Thoms. Dessa arter äro icke myrmöco- 

 phila, om de också ofta förekomma i myrboningar, ty de 

 träffas ej sällan under stenar på samma älvar på platser, där 

 myror ej finnas. De stå sålunda ej i något större beroende 

 af myrorna, utan måste hänföras till mera tillfälliga gäster. 

 Här och hvar ligger gammal kospillning; denna sj^nes ofta 

 ockuperad af Lasius flavus, som i brist på stenar här slagit' 

 sig ned. »Den där söker, han finner», säger ett gammalt 

 ordspråk, och dessa innehålla alltid en viss portion sanning. 

 Vi vandra vidare och finna snart, att det sterila området är 

 bebodt af ej så få invånare. Under tämligen fast i marken 

 liggande stenar träffas den för alvarstrakter karakteristiska 

 Chrysomela haemoptera L. Dess puppor kläckas mot slu- 

 tet af våren, och under hela sommaren anträffas imago. 

 Talrika kopulerande ex. iakttogos under augusti. Äfven af 

 Chr. staphylea träffas spridda ex. Ännu har jag icke om- 

 nämnt de insekter, som sätta sin prägel på hela alvarets 

 insekt fauna. Om botanisterna tala om karaktärsväxter och 

 med sådana mena dem, som sätta sin prägel på, dem, som 

 mest karakterisera en lokals vegetation, så kunna vi med 

 fullt fog öfverföra denna benämning på insekterna uti mot- 

 svarande betydelse. Som sådana karaktärsinsekter för alvaret 

 vill jag särskildt framhålla Byrrhusarterna. Alla våra svenska 

 arter anträffas här under stenarna. Vid anträffandet ställa 

 de sig alltid som döda, och är detta deras enda medel att 

 ha någon utsikt att undgå en fiende, verkhga »trögdjur» 

 som de äro. Tack vare detta bland insekter ju så vanliga 

 knep lyckas de ofta undgå sina fienders uppmärksamhet, och 

 kanske oftare än andra insekter, beroende dels på en god 

 portion färglikhet med omgifningen, dels på den omständig- 

 heten, att låren och tibierna kunna indragas uti motsvarande 

 fördjupningar på ventralsidan, hvarigenom intet utskjutande 

 parti blir synligt. Härigenom får djuret utseendet af något 

 liflöst; det liknar sålunda i ej ringa grad de på alvaret lig- 

 gande fårexkremen terna. Af de fyra arterna äro B. fascia- 

 tus F. och B. pilula L. ungefär lika allmänna. Något säll- 

 syntare är B. pustulatus. Den afgjordt allmännaste är den 



