2-1 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 2. N:0 17. 



för lica icke Elaphrusarterna presterat samma nyttiga till- 

 passning som B. velox L.? Nu kan invändas, att t. ex. E. 

 riparius F. i viss mån äger skyddande likhet, något som på 

 sätt och vis kan vara riktigt, men om öfriga arter af detta 

 släkte t. ex. E. cupreus D. gäller detta ingalunda, då den 

 genom storlek och mörk färg starkt afsticker mot den ljusa 

 stranden och bra mycket bjärtare än den långt mindre B. 

 velox L. Af det sagda låter sig sluta, att B. velox L. äger 

 större möjligheter, har lättare för att tillpassa sig uti en del 

 fördelaktiga hänseenden. Klart är ju, att en dylik vana är 

 synnerligen värdefull för en insekt som lefver under sådana 

 förhållanden, exponerad mot den ljusa stranden. 



Alnäs- och N or surulatr asket (m. fl. mindre). 



På grund af strändernas beskaffenhet är faunan här rätt 

 olik Eketräskets, och vi finna flera former, som ej återfinnas 

 på andra lokaler af ön. Under de talrika smärrre stenarne 

 lefver den vackra Carabiden Chlaenius nigricornis Fabr. Ett 

 eller annat ex. af den sällsynta Dysshirius chalceus Er. synes 

 promenera mellan stenarne. Rätt allmän är Anchonemus 

 marginatus L. Alldeles i vattenbrynet under uppspoladt skräp 

 öfverraskade jag några ex. af Cafius xantholoma Grau, som 

 äfven förekommer under stenar vid ett annat ställe af Alnäs- 

 träsket. De för Eketräsket karaktäristiska arterna Nebria 

 livida L. och Bembidium velox L. saknas här totalt. Cercyon 

 littoralis Gyll. finnes här, ehuru ytterligt sparsamt. Här och 

 hvar under större stenar anträffas Fåröns största Carabid 

 eller Carabue grannlåt us L. Fyndet af denna art är ej utan 

 intresse. Uti sitt »Bidrag till Gotlands Insekt-Fauna» (1849) 

 anför Boheman som något anmärknings vä rdt, att på Got- 

 land alla större Carabider och bland dem alla Carabusarter 

 totalt saknas. Uti ett senare meddelande (1850) heter det, 

 att af Carabus hittills blott ett enda ex. af C. violaceus L. 

 blifvit anträffadt vid Westerby. Emellertid ha efter Bohe- 

 mans tid flera Carabusarter blifvit funna på Gotland. Sålunda 

 har Prof. Lampa där anträffat C. nemoralis Miill. och C. 

 granulatus L. På Fårön tyckes C. granulatus vara den enda 

 arten af sitt släkte. Af våra inhemska arter torde denna 

 vara den mest vattenälskande. 



