MJOBERG, STUDIER OFVER FÅROXS INSEKTFAUXA. 29 



lång. Prothorax stor, framåt afsmalnande, nästan längre än 

 meso- och metathorax sammantagna. Hufvud och Thoracal- 

 segmentens dorsalyta helt svart, öfriga kroppssegment med 

 en ljusare midteUinje. Abdomens dorsal segment med oregel- 

 bundna gropliknande fördjupningar och tah^ka bakåtriktade 

 gula borsthår. Benen långa, med talrika korta, i rader ställda 

 borst; analsegmentet jämbredt, med ett i spetsen afstudsadt, 

 rörformigt bihang, tjänstgörande vid ställflyttningen (jmfr. 

 Dermesteslarven m. fl.); cerci 3-ledade, den första leden lång, 

 nående ut till analsegmentets spets, den andra leden kort, 

 spetsleden betydligt smalare och längre än den föregående. 



Larven, som lefver under tång eller under på stranden 

 liggande döda djur, tyckes vara full växt uti slutet af juli 

 Tyvärr lyckades det mig ej att få se någon puppa till denna 

 art. Att den äfven beskrifna larven tillhör Creophilus maxil- 

 losus L. är otvifvelaktigt, ty dels är Creophilus den enda 

 större strandstaphylinen, dels träffas larv och imago stundom 

 på samma plats under tånganhopningarne. Under vackra 

 soliga dagar synes imago ofta flyga kring på stranden. 



Vid Sudersandsviken, där sällan någon tång flyter i land 

 och där stranden med sin fina sand flera meter inåt dynerna 

 ligger blottad, lefver en intressant insekt. Det är den hka 

 sällsynta som vackra Bembidium pallidipenne Illig. Arten 

 tyckes hufvud sakligen tillhöra de västligare delarne af vårt 

 land. Dess utbredning går från Skåne till Vestergötland. På 

 Fårön var arten en stor sällsynthet, och är Sudersandsviken 

 den enda fyndorten, om jag abstraherar från en enstaka 

 individ, som förirrat sig till Ekeviken. Den förekom just på 

 de nakna ställena af stranden, aldrig under tång. Det an- 

 märkningsvärda med arten är, att den på Fårön synes vara 

 på god väg att utbilda sig till en tunnelgräfvande insekt. 

 Då inga föremål på den nakna strandremsan finnas att söka 

 skydd under, har arten löst bostadsfrågan på det enklaste 

 sättet, nämligen genom att gräfva sig en liten tunnel uti 

 sanden. Ofta sågos vid sidan af Hesperophilus- och Duschi- 

 riustunnlarne ett tredje slag af tunnlar; de voro af större 

 diameter och blott få cm. djupa. Det visade sig vid en under- 

 sökning, att de otvifvelaktigt härrörde från B. pallidipenne 

 Illig. Stundom lyckades det mig att på bottnen öfverraska 

 ägaren själf. Arten förekom sparsamt på ett enda ställe af 

 Sudersandsviken, och just på detta ställe, som var en för- 



