40 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 2. N:0 17. 



ännu friskt. Hvad utvecklingsstadierna till detta djur be- 

 träffar, äro de redan kända. De beskrefvos först af Lucas, 

 senare af Perris (1840, 1856). Trots detta har jag likväl dri- 

 stat mig lämna en beskrifning på såväl larv som puppa, detta 

 dels för att göra våra svenska entomologer mera bekanta 

 med de större Longicornernas larver, dels emedan jag tror 

 mig kunna komplettera föregående författares uppgifter genom 

 egna iakttagelser på ett rikt material. Äfven har jag ansett, 

 att en afbildning af båda stadierna icke saknade intresse, helst 

 som de af Perris presterade ingalunda äro så na t ur trogna. 



Larven: Tafl. 1, bild 8. 



Fullväxt 55 a 70 mm., enfärgadt h vitgul, blott mundelar 

 och stigmata bruna; hufvudet indraget uti prothorax, något 

 lutande framkanten med 6 trubbiga tänder; mandiblerna 

 kraftiga med mäktigt utvecklade tuggmuskler, som fullstän- 

 digt upptaga sidorna af huf vudkapseln ; antennerna retraktila, 

 4-ledade, oceller 4 på hvardera sidan; prothorax stor och bred, 

 framåt lutande och i samma plan som hufvudet, i främre 

 kanten ofta med ett brunt tvärband; meso- och metathorax 

 små ; stigmata 9 par, det första synnerligen stort, minst dub- 

 belt större än de öfriga, sittande på främre hörnet af meso- 

 thorax och något lägre ned än de öfriga, som äro placerade 

 midten på sidorna af de 8 första abdomsegmenten ; dessa så 

 småningom af tagande i bredd, det 7:de och 8:de med ett 

 snedt, det 9: de med ett rakt hud veck på hvardera sidan. 

 Benen äro synnerligen små och klena, de ha ej längre någon 

 funktion; deras uppgift har öfvertagits af vårtliknande ret- 

 raktila utstjälpningar, som finnas på såväl deras dorsal- som 

 ventralsidan af de 7 första abdominalsegmenten ; de äro på 

 dorsalsidan försedda med tvenne transversella fåror, på ven- 

 tralsidan med en medialfåra och tvenne små sidogropar. 

 Dessa organ lämpa sig synerligen väl för ställflyttning i den 

 terräng, hvari larven rör sig; medgifvas måste att bland Lon- 

 gicornerna Ergateslarven alldeles gifvet är den lifligaste och 

 rörligaste, detta tack vare de vårtliknande retractila utstjälp- 

 ningarna. Särskildt visar den sig snabb i rörelser, då den 

 vistas i sina gångar, som den med förvånande hastighet för- 

 mår genomlöpa; men äfven om den placeras på en jämn yta, 

 där öfriga Longicornlarver skulla varit hjälplösa, reder han sig 

 rätt bra. 



