44 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 2. N.O 17. 



På den ny kläckt a imagon är abdomen synnerligen starkt 

 uppsvälld, beroende på en rik fettbildning, som så småningom 

 går tillbaka, h varefter abdomen får sitt normala utseende. 

 Det vill synas som skulle under imagostadiet ingen föda in- 

 tagas. Den i abdomen befintliga fettmassan, som efter hand 

 absorberas, gör annan näring öfverflödig. Under mer än en 

 månads tid hade jag talrika ex., mest hannar, uti fångenskap. 

 De intogo ej någon föda, men voro det oaktadt krya och 

 raska. Sär skild t fram mot skymningen, då de vaknat upp 

 ur sin sömnliknande dvala, blefvo de lifliga och sökte bryta 

 sina stängsel. Jag proberade flera slags näringsämnen, men 

 alla ratades. Det tycks, som skulle det i all- 

 mänhet gälla om Longicornerna, att de under 

 fullbildadt stadium ej intaga någon föda. Så är 

 efter allt att döma förhållandet med Ergates, 

 Prionus, Spondylus, Criocephalus, Asemum, och 

 en del andra Prionider och Ceramby cider, men 

 som bekant ingalunda med Lepturiderna. 



Ergates är ett allt annat än fromt djur. Ej 

 sällan åstadkomma dess bett blodflöde. Med 

 Bild 7. Ny- raseri försvarar den sig vid angrepp, alltid vän- 

 kläckt exem- dande sig åt det håll, hvarifrån angreppet sker. 

 pl&vaiSpon- Särskildt hetsiga äro hannarnes strider om ho- 

 , . ' , norna. De sluta vanlisfen med att endera riva- 



stoides med ® 



starkt upp- l^n försättes ur stridbart skick och ofta illa till- 

 svälld bak- tygad aflägsnar sig från stridsplatsen. Kopula- 

 kropp. tionen försiggår med stor våldsamhet från han- 



nens sida, och ve den hona, som ej genast under- 

 ordnar sig hannens vilja! Några af klippta tarser, tibier eller 

 antennleder blir alltid straffet. Alla de i fångenskap till- 

 sammans med hannarne förvarade honorna voro på ett eller 

 annat sätt stympade. — Trots sin storlek är Ergates en god 

 och uthållig flygare. Under de tysta nätterna hör man ofta 

 en eller annan individ under ett doft brummande läte och 

 med hastig fart genomfara luften. Båda könen gifva under 

 parningstiden från sig en rätt stark, myskartad lukt. 



Anmärkningsvärd t är, h vilken kolossal förmåga Ergates 

 äger att fästa sig, äfven på de mest glatta ytor. En afton 

 lät jag ett praktexemplar af en o^ prof va sina vingar uti 

 mitt rum. Snart bar det i väg till fönsterrutan och jag vän- 

 tade mig att i nästa ögonblick få höra honom falla ned, men 



