68 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 2. N:0 17. 



lapidarius L., föröfrigt till större delen behärskadt af parasit- 

 humlan Psithyrus rupestris Fabr., lefde ett synnerligen stort 

 antal larver af Aphomia sociella L. De intogos jämte det 

 från utvecklade humlor fria boet uti en större glasbruk. När 

 vaxet slutligen var förtärdt, återstodo blott cellerna, som 

 innehöllo larver och puppor. De inträngde nu i dessa och 

 uppåto ynglet, så att blott tomma genomborrade skal funnos 

 kvar. De förtära sålunda äfven animalisk spis då de ansät- 

 tas af hungern. I medio af september inspunno de sig uti 

 en tät hylsa, i och för öfvervintring. Med rätta är Aphomia 

 sociella L. att räkna som humlornas farligaste fiende. 



Härmed skulle i korthet de olika faungebieten vara skild- 

 rade. Mycket kunde vara att tillägga, men en del af de på 

 ort och ställe gjorda, iakttagelserna äro ännu ej så fullstän- 

 diga, att jag anser dem lämpliga att publiceras. Möjligen 

 kan jag senare komma i tillfälle att komplettera dem. Innan 

 jag går att afsluta min afhandling med en del tabeller öfver 

 de i de olika faunområdena ingående arterna m. m., vill jag 

 något närmare afhandla en insekt, allt för intressant, för att 

 jag här skulle kunna förbigå densamma. 



Redan före min af resa fast besluten att under min vi- 

 stelse på Fårön äfven göra en kort afstickare till den 6 mil 

 norrut belägna Gotska Sandön, kom jag i tillfälle att i slutet 

 af juni företaga denna färd med den en gång i månaden af 

 gående lotskuttern. Den 22 juni tillbragtes på den intres- 

 santa och märkvärdiga ön. Under mitt korta uppehåll där- 

 städes hade jag att i naturen iakttaga den intressanta hemip- 

 teren Alydus calcaratus L. Då föreliggande afhandling som 

 rubriken anger har till uppgift att behandla Fåröns insekts- 

 fauna, hade jag ej här indragit ett Sandöd j ur, om det ej hade 

 visat sig, att ifrågavarande insekt är gemensam för båda 

 öarne. 



Hvad som gör Alydus calcaratus L. så intressant, är 

 framför allt den ytterligt väl genomförda maskering, under 

 hvilken larven och nymfen uppträda. Uti Sandöns nord- 

 västra del i närheten af fyren på ungefär 30 meters höjd 

 öfver hafvet var Alydus synnerligen allmän. Den förekom 



