﻿4 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. N:0 1. 



Återstår att nämna de båda högmossarna Rödemossen 

 i nordväst samt den längre i söder belägna Hjortronmossen. 



Någon egentlig ö äger Hornborgasjön icke. I södra delen 

 kan man här och där stöta på i vattenytan liggande ansam- 

 lingar af dy af fastare konsistens, emedan de bundits af vass- 

 och starrarter, eller med videbuskar beväxta tufsamlingar, som 

 sjunka under kroppstyngden, men ingenstädes anträffas så 

 fast mark, att den kan sägas bilda en verklig ö. I fort- 

 sättningen af Dagsnäsåsen sticka emellertid ett par små 

 stensamlingar upp öfver ytan något 10-tal meter från land, 

 bildande två af starrvegetation beväxta »blockliolmar», och 

 något längre ut, äfven i åsens förlängning, ligga tvenne rull- 

 stenshögar utan vegetation. 



Hornborgasjön afbördar sitt vatten genom Flian, den 

 längsta af alla i trakten förekommande åar. Den är en bi- 

 flod till Lidan och har nu delvis utjämnats och fördjupats 

 genom tvenne somrars kanalarbete, som åsyftar, att af den- 

 samma bilda utloppsrännan för vattnet vid den tillämnade 

 sjösänkningen. Tillflöden äger sjön förnämligast i de otaliga 

 bäckar, som upprinna på Billingen. Inom bergets södra del 

 löpa de efter hand tillsammans till en bäck, som förenar sig 

 med den s. k. Slafsan och går i riktning mot Hornborgasjön 

 under namn af Pösan och Hornborgaån för att vid Almeö 

 slutligen utfalla i sjön. 



De enda höjder af någon betydenhet, som falla inom 

 Hornborgaområdet, • utgöras af rullstensåsen vid Dagsnäs, 

 omkring 15 m. hög, och. några radial- och ändmoräner i 

 nordöst. På dessa platser är terrängen mycket kuperad, till 

 största delen bestående af glaciala bildningar. För områ- 

 dets västra del är utmärkande de vidsträckta låg- och hög- 

 mossarna, biogena sediment alltså, hvilka förläna denna del 

 en jämn och flack topografi. Lågmossar af stor utsträck- 

 ning finnas äfven, som förut omnämnts, i sydöst och söder. 



Enligt gjorda beräkningar skulle den nuvarande arealen 

 af icke odlad mer eller mindre fuktig kärrmark uppgå till 

 omkring 5,000 tunnland. Sänkningen skulle afvinna sjön 

 (bottnen) 2,000 tunnland mark. — Vid den topografiska fram- 

 ställningen af fågellifvet komma mossarnes vegetation samt 

 strändernas olika beskaffenhet att närmare skildras. 



Sjöns utseende var naturligen fordom ett helt annat än 

 det är i våra dagar. De vidsträckta möss- och svämsand- 



