﻿6 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4, N:0 1. 



Med afseende på bottnens beskaffenhet bör anmärkas, 

 att densamma är helt olika i norr mot i söder med en öfver- 

 gångszon, som torde ligga ungefär i en linje dragen mellan 

 Västtomten och Broddetorps station. I sjöns sydligare del 

 iitgöres bottnen af en lös brun eller svartaktig dy, en kemisk 

 utfällningsprodukt ur det på humusämnen rika, brunfärgade 

 vattnet. Denna dy är rikt uppblandad med organiska äm- 

 nen, förmultnande växtdelar, mollusk-skal o. dyl. Längst 

 i söder är dess mäktighet betydJigast, omkring 3 meter, och 

 den når här på en eller annan dm. när ytan inom en areal af 

 omkring 2 kvkm. I norr bildas bottnen hufvudsakligen af kalk- 

 gyttja, som har relativt fast konsistens. Sjön är här jämförelsevis 

 djup, i medeltal 1,2 m. Kalkbleke underlagrar dessutom torfven 

 i Rödemossen samt lågmossarna i väster och öster, hvarför 

 troligt är, att kalkgyttja finns äfven under dyn söder om 

 ofvannämnda linje Den är mycket rik på skal af sötvattens- 

 mollusker, bland hvilka Limnea ovata, L. stagnalis och Bythi- 

 nia tentaculata äro de allmännaste. Längs stranden i nordväst 

 ligga sådana skal uppkastade i stor mängd, bildande långa, 

 hvita strandvallar. (Jämf. H. Munthes beskr. till kartbladen 

 Skara och Sköfde.) 



Växtlighet. 



Hornborgasjöns växtlighet är mycket individrik. En orien- 

 terande blick på densammas uppträdande ger vid handen, att 

 den utvecklar sig ymnigast i väster och sydväst. Detta kan 

 vara af intresse att särskildt framhålla, då ett liknande för- 

 hållande äger rum i Tåkern i Östergötland, och enligt hvad 

 D:r W. A. Engholm i af handlingen »Om fågellifvet i och 

 omkring sjön Tåkern» (bihang till K. Vet. Akad. Handl. 

 28 : IV n:r 6) sid. 3 anför, har Professor Varming i ett föredrag 

 vid naturforskarmötet i Stockholm 1898 dessutom framdra- 

 git ett motsvarande sakförhållande såsom något för träsksjö- 

 vegetationen på många andra ställen karakteristiskt. Citatet 

 i nyssnämnda afhandling rörande denna fråga, hvilket äfven 

 belyser andra egendomligheter i Hornborgaområdets natur- 

 beskaffenhet, tillåter jag mig återge: » Denne Tilvox- 



ning af vore fserske Vande reguleres bland andet af Vind- 

 forholdene. I mine Studenterdage Iserte jeg af Forchham- 

 MERS Forelsesninger, der vel i övrigt tildels stottede sig til 

 Dau's Undersogelser över Sjsellands Torvemoser, at vore 

 större Soer ssedvanlig begynte at voxe til ved Vest eller Syd- 



