﻿RTTDOLF SÖDERBERG, HORNBORGASJÖNS FÅGELLIF. 13 



att säga ornit ologisk kartläggning af sjön torde nämligen en 

 jämförelse mellan nutida och framtida förhållande underlättas 

 och kunna mera i detalj utföras. Men äfven det af Professor 

 J. A. Palmen i broschyren »Internationellt ornitologiskt sam- 

 arbete» (Helsingfors 1885) framställda, som det tycks obeak- 

 tade, men likväl så ypperligt motiverade krafvet på en lokal 

 och detaljerad »topografisk undersökning» af fågelfaunan har 

 förvissat mig om, att en sådan hvad Hornborgasjön beträffar 

 vore fullt berättigad och af icke oväsentligt värde för denna 

 redogörelse. 



Fågelarternas gruppering på olika lokaler. 



Ett par anmärkningar torde böra förutskickas. 



I följande framställning förekomma någon gång för full- 

 ständighetens skull enskildheter eller detaljer rörande fågel- 

 grupperingen, som äro af mer tillfällig natur, således giltiga 

 endast för det år och den tid af året, under hvilken iakt- 

 tagelsen gjordes. Möjligt är dessutom, att en eller annan 

 arts s. k. ståndort ombytes eller att genom växlingar i indi- 

 vidantalets storlek en förändring i någon mån inträder ett 

 annat år. Ståndortens skaplynne kan ju dessutom af en eller 

 annan orsak förändras och inverka på fågelgrupperingen. 

 På grund af dylika förhållanden ter sig områdets topografi 

 ur ornitologisk synpunkt icke alla år alldeles lika. Ehuru 

 den här lämnade beskrif ningen följaktligen strängt taget 

 gäller endast sommaren 1905, torde den dock åtminstone i 

 sina hufvuddrag kunna sägas gifva en allmängiltig bild af 

 ortens nuvarande fågellif i dess förhållande till topografien. 

 Det är vidare naturligt, att här icke kan bli fråga om några 

 skarpt afskilda områden, hvilkas gränsmärken så rörliga 

 varelser som fåglarna icke skulle öfverskrida. Fast mer hän- 

 der det ofta, att en eller annan art förekommer äfven häc- 

 kande utom sitt egentliga område, i synnerhet på »gräns- 

 zonen» till ett annat, hvarför upprepningar stundom bli 

 nödvändiga. En art kan dessutom vara fullt »inhemsk» på 

 skilda ståndorter. 



