﻿RUDOLF SÖDERBERG, HORNBORGASJÖNS FÅGELLIF. 15 



Om vi bortse från den torrare marken, och vända oss 

 till fågelfaunan på det egentliga kärrgebitet, möta vi en del 

 arter, som förekomma öfver hela området med undantag af 

 den del däraf, som ligger närmast sjön. Till dessa arter hör 

 framförallt gulärlan Budytus flavus (L.). Hon är en karaktärs- 

 fågel för denna ståndort och uppträder särskildt talrik, där 

 Carex filiformis täcker den sumpiga marken. Jag fann henne 

 hvarkenpå hårdvallarna(B.)eller Rödemossen (b.), utan tycktes 

 hon uteslutande hålla sig till starrängarna och i ett och annat 

 par på fälten. Ängpiplärkan Anthus 'pratensis (L.) däremot 

 finns mycket allmänt på Rödemossen men förvånande spar- 

 samt på denna lokal. Allmän är tofsvipan Vanellus vanellus 

 (L.), som dock äfven håller till på hårdvallarna, men ej å 

 Rödemossen. Flera par af svartbröstade snäppan T ringa 

 alpina (L.) och grönbenta snäppan Totanus glareola (L.) ses 

 här äfven, och vid Flian på Stenumsmaden häckar stor- 

 spofven Numenius arquatus (L.). Såsom häckfågel måste 

 enkelbeckasinen Gallinago gallinago (L.) numera betecknas 

 snarare såsom sällsynt än sparsam vid Hornborgasjön. På 

 Rödemossen har jag anträffat hans bo. Dubbel beckasinen 

 O. major (Gm.) fann jag under häckningstiden några gånger 

 på .Ämaden och Sätunalandet. Hvad änderna beträffar äro 

 ju de beroende af två förekomstplatser, dels af sjön, dels af 

 de sidlända ängarna. Bon af gräsanden yl Tias pZaii/f%7icÄa (L.), 

 krickanden^. crecca (L.) och årtanden^l. qnerquedula (L.) har 

 jag funnit i starrtufvor på Hornborgamaden. — En fågel, som 

 jag 1905 endast en gång hade tillfälle att iakttaga, var bruna 

 kärrhöken Gircus aeruginosus (L.). Han syntes då med sin 

 karakteristiska, fladdrande flykt sväfva öfver en vidsträckt 

 starräng utanför egendomen Dagsnäs. 



Till områdets tillfälliga, men nästan dagliga besökare 

 höra tornfalken Cerchneis tinnunculus (L.) och lärkfalken 

 Falco suhbuteo (L.). 



Återstår att nämna de fåglar, som äro begränsade till 

 området för Carex acuta och Salix cinerea. Främst bör då 

 komma på tal säfsångaren Äcrocephalus schoenobcenus (L.) 

 och säfsparfven Embenza schcenidus (L.). Den förstnämnda 

 är i synnerhet vid Flians mynning å Stenumslandet, på 

 Åmaden samt längs stränderna af Hornborgaån mycket all- 

 män i den höga starren. Den senare finns alltid, där några 

 videbuskar slagit rot, talrikast i söder men äfven här och 



