﻿RUDOLF SÖDERBERG, HORNBORGASJÖNS FÅGELLIF. 27 



samtidigt inom en kvadratisk yta med c:a 75 meters sida. 

 I scirpussäfven trifves han icke, men förekommer där, emedan 

 den är uppblandad med starrbestånd eller stundom med 

 phragmites. Man ser honom äfven ofta i videbuskarna. 



D. ^Vg 05 vandrade jag nattetid i lugnt väder utefter stran- 

 den af viken norr om Almeö. Säf sångarna sjöngo mycket 

 ifrigare, än de brukade göra under dagen. För att söka ut- 

 röna, hur länge en fågel kunde hålla ut, stannade jag på en 

 plats, hvarifrån jag tydligt urskiljde blott en fågelstämma. Efter 

 IV^ timmes väntan (mellan kl. 4^1 och 2 fm.) måste jag afstå 

 från försöket — fågeln hade sjungit oafbrutet hela tiden och 

 fortsatte med oförminskad styrka, då jag aflägsnade mig. — 

 Mestadels sitter fågeln under sina sångprestationer nära top- 

 pen af vass-strået. Jag såg dock många gånger, hur han, 

 alltunder det han sjöng, höjde sig ett litet stycke upp i luf- 

 ten för att med singlande flykt åter slå ned. Detta var isynner- 

 het fallet i soluppgången, liksom om sånglusten då skulle nått 

 sin höjdpunkt. I blåsigt väder sjunger han ej så flitigt, och 

 vid middagstiden hör man honom icke eller blott sällan. 

 Han håller sig då dold inne bland vassen eller starren. 



Hr. Helge Ltlliestierna har funnit hans bo här d. ^-/c 

 och ^'/g 1895, kullar med resp. 5 och 6 nylagda ägg. Som- 

 maren 1905 såg jag d. "/t första gången en kull nyss flyg- 

 färdiga ungar. De äro svåra att få syn på, då de vid fara 

 förstå att väl dölja sig mellan vass- eller starrstråna, där de 

 hålla sig tysta och stilla. 



D. ^7' och "V' tillbringade jag nätterna i vassen. Vädret 

 var lugnt och vackert (månen var uppe), och en och annan 

 säfsångare hördes sjunga ännu. Natten till den ^% härskade 

 samma väder, men nu lät ingen enda säfsångare höra sig. 

 Äfven om dagen var han tyst. Han torde således sluta sjunga 

 först efter häckningstidens slut, eller när ungarna kommit 

 ur boet. 



Rörsångaren A. arundinaceiis (L.) har jag ifrigt eftersökt 

 i sjön, men ej kunnat finna honom. Han häckar emellertid 

 i Kinnevikens vassar 3 mil n. v. om sjön. Där fann jag hans 

 bo d. ^-^'Vg 1896, byggdt ute öfver vattnet och innehållande 

 4 ägg. (Intendenten D:r L. Jägerskiöld har godhetsfullt 

 kontrollerat bestämningen af äggen.) 



