﻿RUDOLF SÖDERBERG, HORNBORGASJÖNS FÅGELLIF. 29 



att arbeta i. Sanden var nämligen här (i brinkens öfversta 

 del) dels af olika beskaffenhet, dels olika hårdt packad. Det 

 syntes, hur svalan här och där med näbbet pickat en mängd 

 små hål tätt invid hvarandra samt med klorna rifvit långa 

 skåror i sanden. När så en lämplig plats erhållits, började 

 det egentliga arbetet. Af hvad jag här kunde se, torde ut- 

 gräf ningen äfven tillgå så (jämför Kolthoff & Jägerskiöld : 

 »Nordens fåglar» sid. 48), att sandsvalan med klorna rifver 

 lös sanden och med fötterna skjuter den bakom sig, tills den 

 når öppningen och faller ut. Att tunnelarbetet försiggått 

 på detta sätt framgick däraf: att inga koniska hål efter 

 näbbet märktes i den nyss påbörjade gångens inre vägg 

 (hvilket skulle antydt, att hon gräft med näbbet) utan blott 

 på försöksställena, att däremot tydliga, mest horisontalt 

 löpande repor efter klorna kunde iakttagas såväl i nyss på- 

 började gångar (särskildt innerst på de egentliga angrepps- 

 punkterna) som i fullbordade sådana, i synnerhet i bottnen 

 af dem, där dessa repor tj^dligen framkommit vid utfor- 

 slandet af den lösrifna sanden, och att på små afsatser 

 nedanför boen ' den lösa nedfallna sanden låg hopad i form 

 af små ras (talus). Redet var här byggdt uteslutande af 

 torra grässtrån och några pinnar, löst hopfogade, i det ena 

 boet till ett rätt tjockt lager. — 



I torf terrassen vid Hornborgasjön utgjordes redet i alla 

 de bon, som kunde ses eller undersökas, af ett rätt tjockt 

 lager af löst hoplagda fjädrar, de flesta härrörande från gräs- 

 andhanens vattrade fjäderskrud samt från brunanden. I den 

 händelse boen i allmänhet hade en sådan bale af fjäder, 

 måste det förvåna, att svalorna kunnat samla ihop ett så 

 stort förråd af detta byggnadsmaterial. Fjäderbalen hvi- 

 lade på en ett par cm. tjock barrmassa af tall med en och 

 annan träpinne. 



Några svalor rufvade så hårdt, att de kunde tagas af 

 boet. Då jag lämnade en plats, där jag för att undersöka 

 boet måst utvidga ingångshålet, samlades nära nog hela 

 svalkolonien därutanför, liknande en svärm bin vid flustret. 

 Ibland syntes en svala flyga småkvittrande efter en annan, 

 eller samlades flera till ett litet sällskap, som en stund jagade 

 omkring likt tornsvalor. 



I midten af juli voro de flesta ungarna flygfärdiga. 

 Svalorna tillbringade nu, samlade till en väldig flock, nät- 



