﻿34 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. NiO 1. 



åter ett kajbo i en ek med 2 nylagda ägg och ett skogs- 

 dufägg. Följande år (1901) upprepades samma sak, så att i 

 ett kajbo med tre ägg fanns ett dnfägg, i ett annat bo, 

 hvarur en kaja flög, endast ett dufägg. Alla boen voro 

 bebyggda af kajor, och dufäggen voro friska och lagda samma 

 vår, som de funnos. Förklaringen till, att dufägget fanns i 

 kaj boen, kan således ej vara någon annan, än att kajan med 

 våld bemäktigat sig skogsdufvans en gång utvalda boplats 

 och obekymrad om dufägget lagt sina ägg därstädes. In- 

 tressant skulle varit att få utrönt, om kajan utkläckt och 

 uppfödt äfven dufungen. Jag uppehöll mig emellertid ej så 

 länge på platsen, att detta var möjligt. 



På tal om kajan torde en annan iakttagelse, som gjordes 

 i trakten af Lidköping, förtjäna omnämnas. D. V^ 1898 be- 

 sökte jag i sällskap med hr P. U. Strömberg en större tall- 

 dunge, i hvilken en koloni råkor Corvus frugilegus (L.) byggt 

 ett 40-tal bon. Då jag klättrade upp i ett af träden, sam- 

 lades till slut hela kolonien öfver oss. Bland råkornas krax- 

 ande urskiljde vi plötsligt skarpt och tydligt en kajas väl- 

 kända »kia, kia», och fågeln flög sedan liksom råkorna hela 

 tiden oroligt skrikande öfver oss. Sedermera gjorde vi ännu ett 

 besök på platsen, då vi åter hörde henne, och vid ett annat 

 tillfälle, då en flock råkor skrämdes upp från ett närbeläget 

 fält, gaf hon åter sin närvaro tillkänna. Blott detta enda 

 exemplar uppmärksammades. Då kajan icke finns i Lidkö- 

 ping, ej heller i trakten kring staden, torde detta individ 

 hafva på allvar sällat sig till kolonien och ej för tillfället 

 kommit till platsen. Om hon häckade och i så fall parat 

 sig med en råka, är naturligtvis omöjligt att afgöra, men 

 kajans beteende och ovilja att öfvergifva kolonien tydde på, 

 att hon var bunden vid platsen med starkare band än blotta 

 kamratskapet med råkorna. 



Corvus cornix (L.). 



»På 1860-talet mycket allmän och sågs ständigt röfva 

 ägg ur doppingarnas och sothönsens bon.» (KoLTHOFr.) 



Kråkan är naturligtvis fortfarnde under våren (i maj och 

 början af juni) en gemen snyltgäst. Efter denna tid, d. v. s. 

 under större delen af sommaren, ses hon icke stryka omkring 

 öfver vassarna, ehuruväl ett och annat individ brukar hålla till 



