﻿36 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. NIO 1. 



kar ett hål, hvari hon sedan sticker in undernäbbet. Jag 

 har emellertid sett henne, när skyndsamhet varit af nöden, 

 fatta ägget helt i näbbet och sålunda flyga bort med det. — 

 Viporna och tärnorna känna äfven väl till hvad kråkans be- 

 sök på deras häckplatser har att betyda. Så fort hon visar 

 sig där, blir hon förföljd under skrik och larm, hvarunder 

 de i flykten kasta sig ned 'mot henne. 



Såväl i Hornborgasjön som i Vänern har jag sett bekräf- 

 telse på den gamla iakttagelsen, att kråkan förstår sig på 

 att fiska. Hon flaxar då ned till vattenytan och upphämtar 

 i flykten sitt byte. Om hon förmår taga lefvande, friska 

 fiskar, vill jag dock lämna därhän; det är eljest icke ovan- 

 ligt, att t. ex. i Norrström i Stockholm om vintern få se 

 kråkorna liksom måsarna på antydda sätt upphämta från 

 ångfartygen utkastade matrester. 



Till denna notis om kråkan vid Hornborgasjön tillåter 

 jag mig foga några ord om hennes uppträdande i öfrigt 

 på Västgötaslätten. 



Till boplats väljer kråkan helst skogsdungar ute på 

 slätten eller kanten af till denna gränsande större skogs- 

 komplex. Hon bygger gärna så, att hon från boet kan 

 öfverblicka en del af den öppna terrängen. Oftast är boet 

 anbragt i en större tall, men ej sällan, där äfven sådana 

 stått till buds, i mindre tallar med tät krona. I löfträd 

 anträffas det ofta, i granar mera sällan. Ehuru två par i 

 regel icke finnas bosatta intill hvarandra, händer det likväl 

 någon gång, att man på en mindre lokal kan finna åtskilliga 

 bon byggda om ej i omedelbar närhet af hvarandra så dock 

 med blott något hundratal meters, ibland vida mindre, 

 mellanrum. Det är tydligt, att en sådan lokal af någon 

 orsak är särskildt omtyckt af kråkorna, ty de begagna den, 

 om de få vara ostörda, år ifrån år till boplats. Jag fann 

 sålunda hvarje vår flere år i rad i Västby hage vid Lidköping 

 inom en jämförelsevis ringa areal ett 10-tal kråkbon. De 

 lågo i glest stående björkar, tallar och granar, ej sällan så 

 nära hvarandra, att jag från ett bo kunde se ett eller två 

 andra. D. Ve 1900 fann jag härstädes 10 bon och tog in- 

 alles 47 ägg. Då jag d. 20 i samma månad s. å. besökte 

 platsen, voro 7 nya bon byggda, de flesta innehållande 3 

 nylagda ägg. (Förutom kråkorna häckade äfven tornfalken 

 härstädes hvarje år). 



