﻿RUDOLF SÖDERBERG, HORNBORGASJÖNS FÅGELLIF. 43 



Några nästan flygga ungar uppförde sig ganska lustigt. De 

 sprungo 5 eller 6 steg åt gången, bockade sig därpå och 

 stötte näbbet i marken. En ungfågel forsatte på så sätt, 

 ända tills han kom till vattenbrynet, då han till min förvå- 

 ning gick ut i vattnet och sam långt ut i sjön. Brockfågeln 

 uppför sig äfven på ofvan skildrade sätt, hvilket alltså är 

 gemensamt för dessa båda närsl äktade arter. 



Kring medlet af juli, eller något tidigare (kring d. 10), 

 äro vipungarna i allmänhet flygfärdiga. Man ser viporna nu 

 icke längre ute på maderna, utan samlade familjevis nere 

 vid stränderna af sjön. Sedermera slå de sig på strof tåg, ty 

 stundom ser man dem helt plötsligt svinga sig ner ur luften. 

 I augusti är det rent af sällsynt att upptäcka en vipa vid 

 sjön. En gång (d. -^s 1905) slog dock en flock på ett hun- 

 dratal ner vid Hångers udde, och jag hörde af en allmoge- 

 man, att de ibland brukade infinna sig där i stort antal. 



Vipans ankomsttid till sjön har jag antecknat: 1897 d. ^i, 

 1899 d. «/i, 1900 d. i-/i, 1903 d. 22/3. 



Några undersökta vipor ha i magen haft skalvingar af 

 Hemonia sp., Tanatophilus, Elaphrus riparia samt strand- 

 karabider, därjämte delar af Libellulider (vingar m. m.), 

 karabidl ärver, små snäckor (Planorbis) och skal af sådana 

 samt obestämbara växtdelar. ^Ett individ hade dessutom 

 sväljt en del hvita fjädrar. ^ 



Charadrius apricarius (L.); 



»Häckade på 1860-talet talrikt på sankmarkerna kring 

 St. Bjurum och på torfmossarna vid sjöstranden norr om 

 Stenum» (Rödemossen). (Kolthoff.) 



Sommaren 1905 anträffades ljungpiparen endast i ett och 

 annat par på Bödemossen. Förut har jag sett något individ 

 på lågmossarna, men säkerhgen är han blott tillfällig här- 

 städes och bor icke på någon annan lokal än nyssnämnda 

 högmosse. Hr. Helge Lilliestierna har funnit hans bo 

 med ägg härstädes d. ^V^ 1888. — I slutet af juli 1905 (efter 

 den 29) sågs ljungpiparen ej på Rödemossen. Framemot sen- 

 hösten infinna sig stundom flockar af ungfåglar på markerna 

 kring sjön, äfvenså på slättlandet (såsom på den närbelägna 

 Axvalla hed). — En gammal fågel hade förtärt sländor, 

 några Formica fusca samt växtämnen. 



