﻿RUDOLF SÖDERBERG, HORNBORGASJÖNS FÅGELLIF. 47 



ställes dock äfven af ortens erfarnare jägare utom allt tvif- 

 vel. Hr. Helge Lilliestierna har funnit hans ägg där- 

 städes i maj 1888, samt på Stenumsmaden d. ^7^ 1890, 4 

 orufvade ägg. 



Under flyttningstiderna (om hösten i sept.) är han all- 

 männare och sk jutes då ofta under beckasin jakter. 



Gallinago gallinago (L.). 



»Var på 1860-talet mycket talrik och häckade såväl på 

 de sänka flyen i vassarna som på alla sänka marker kring 

 sjön. Nattetid hördes horsgökens gnäggande från alla håll.» 



(KOLTHOFF.) 



Enkelheckasinen syntes under sommaren 1905 vid färre 

 tillfällen än den dubbla. Under våren har jag förut visser- 

 ligen många gånger sett och hört honom här och hvar på 

 sumpmarkerna samt den ^^s 1899 funnit hans bo med 4 

 orufvade ägg vid kanten af en Ijungtufva (Rödemossen), 

 men sparsamt förekommer han, ifall hans frekvensgrad ens 

 kan betecknas med detta ord. 



Har den dubbla beckasinen aftagit vid sjön under senare 

 årtionden, gäller detta därför än mer om den enkla, i all 

 synnerhet som han förr kunde sägas vara sumpmarkernas 

 allmännaste vadare. Jag har på tal om dubbelbeckasinen 

 framhållit den förnämsta orsaken härtill. 



De om hösten genomflyttando enkelbeckasinerna an- 

 komma enligt hr. J. Swedenborgs iakttagelser kring d. -%, 

 då tillgången stundom kan vara mycket god. De sista ses i 

 september. 



Limicola platyrhyncha (Tem.)? 



Myr snäppans förekomst vid sjön har visserligen aldrig 

 konstaterats, men hon »häckade på 1860-talet i flera par på 

 de mellan Hornborgasjön och Skara belägna Gåsmossen och 

 Svartmossen» (Kolthoff), hvarför rimligt är, att något par 

 härifrån kunnat infinna sig vid Hornborgasjön. Att hon nu 

 finnes jämväl på de gamla häckplatserna är dock knappt 

 troligt. 



