﻿56 ARKIV EÖE, ZOOLOGI. BAND 4. NIO 1. 



kretsa öfver nejden. — För 8 — 10 år sedan var förhållandet 

 enahanda, och då blefvo stora sträckor med växande hafre 

 ödelagda(!) i synnerhet å Sätuna och Hornborga mader.» 



Ardea cinerea (L,). 



»Unga hägrar visade sig vid sjön på 1860-talet dagligen 

 i juli och augusti månader, men fågeln häckade ej i Väster- 

 götland. » (KOLTHOFE. ) 



Hägern besöker fortfarande sjön hvarje sommar. Fr. o. m. 

 juli månad har jag i flera år sett enstaka fåglar här. Som- 

 maren 1905 voro två stycken ofta synliga på dybankar i 

 sjöns norra del. (Ett exemplar i Skara h. a. läroverks mu- 

 seum, en ungfågel, är skjuten i sjön 1865.) 



Botaurus stellaris (L.). 



»Rördrommen var redan på 1860-talet försvunnen från 

 sjön. Han var dock känd af den äldre befolkningen, som 

 för mig riktigt härmade hans läte. På 1850-talet voro äfven 

 exemplar fällda vid sjön.» (Kolthoff.) 



Rallus aquaticus (L.). 



»Vattenrätten var på 1860-talet ganska vanlig i sjön, h vil- 

 ket bevisades däraf, att man nattetid hörde hans läte från 

 flera håll. Han fanns såväl vid St. Bjurums- och Dagsnäs- 

 landen som vid Stenum och i ett litet träsk vid Tveta gård 

 helt nära sjön.» (Kolthoff.) 



Han höres fortfarande ofta, synnerligast vårtiden. Själf 

 har jag funnit honom blott inom den stora säf- och dyarealen 

 längst i söder. 



D. ^7 1905 lyckades jag i en s. k. rågång staka mig fram 

 ända till den plats, där hängdyn vidtager. Det var en timme 

 före soluppgången. Plötsligt lät en vattenrall höra sitt skarpa 

 läte. Först föreföll det, som skulle fågeln varit än i min 

 omedelbara närhet, än mycket långt borta. Tydligen löpte 

 han också nu omkring mycket hastigt ehuru icke öfver en 

 så stor yta, som jag var frestad tro med anledning af det 

 skenbart stora af stånd, hvarpå ljudet stundom hördes. När 

 jag slutligen kom fram till en hög scirpusdunge, som växte 

 på gungflyn, kunde jag tydligt märka, att fastän fågeln hela 



