﻿RUDOLF SÖDERBERG, HORNBORGASJÖNS FÅGELLIF. 59 



mest lämpliga. Hon finns här långt inne på den otillgäng- 

 ligaste gungfly, där nate och näckrosor växa ymnigast på 

 gläntorna i den täta scirpussäfven, och dyn når upp till 

 vattenytan. Här träffas aldrig skäggdoppingen. Men i säf- 

 massans yttre delar eller t. o. m. i den rena phragmites- 

 vassen vid Stenumslandet på djupare vatten anträffas hon, 

 då tillsammans med sistnämnda art. På nyssnämnda plats 

 fanns d. ^-/r, 1897 flera sothönsbon med ägg midt inne bland 

 en mängd doppingbon. Ett af sothönsboen låg blott 1 m. 

 från ett doppingbo. 



Sothönan anländer så fort isen på våren börjar bryta 

 upp. År 1900 sågs hon redan d. ^Vs, 1905 icke förr än d. ^^i- 

 Hon börjar värpa rätt tidigt, redan innan vassvegetationen 

 hunnit växa upp. Kring d. 12 maj ha bon med 4 a 5 ny- 

 lagda ägg under många år anträffats. Flera ägg i kullen får 

 man för öfrigt knappt se, så länge vassen är låg. Kråkan 

 plockar nu oafbrutet bort det ena ägget efter det andra och 

 fortfar därmed, tills vassen blifvit så hög, att hon icke vågar 

 sig eller kan komma ned till boen. Kråkan bär äfven 

 skulden till följande oegentligheter : 1) att hela kläckfärdiga 

 kullar på mer än i medeltal 5 å 6 ägg så ytterst sällan på- 

 träffas (eftersom sothönan oupphörligt tvingas att lägga 

 nya ägg), 2) att nylagda kullar kunna förekomma i slutet 

 af juni månad, och 3) att i samma bo äfven med blott några 

 få ägg ej sällan nylagda och starkt rufvade ägg samtidigt 

 påträffas. — D. --/ö 1897 räknades i ett bo 15 ägg, men 

 möjligheten, att två honor värpt i samma rede, är icke ute- 

 sluten. Sommaren 1905 fanns d. 7*5 nykläckta ungar, men 

 d. "Vg ett bo med 7 nylagda ägg. 



Redet har ofta varit sammanfogadt af scirpusstänglar, 

 lagda ofvanpå en liten bank af nedböjda säfstrån. Ett bo 

 hade dessutom ofvanpå den nedtrampade säfven ett tjockt 

 lager fräken och var inuti fodradt med starrstrån. Ett 

 annat var byggdt af torra, kort afbitna phragmites-stänglar. 



Sothönan är en klok och försiktig fågel. Om man färdas 

 tyst genom vassarna, kan man lätt nog få höra och se henne 

 på nära håll, men det behöfs blott ett buller, som ger till- 

 känna, att en båt närmar sig, för att hon skall tystna och 

 gå undan. Doppingen är vida lättare att få inom skotthåll 

 än sothönan, då hans nyfikenhet ofta förleder honom att 

 närma sig roddaren i vassen. 



