﻿4 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. Is.O 5. 



hållet. Det år 1884 färdigbyggda laboratoriet ägnade sig ut- 

 märkt för studier under den varma årstiden, men var full- 

 komligt obrukbart, så snart luftens temperatur sänkte sig 

 under + 10 å 12° C. Äfven om stationens ekonomi hade 

 tillåtit, att huset ombonats, försetts med kakelugnar eller 

 andra värmekällor m. m., så hade detta varit omöjligt på 

 grund af byggnadssättet. Huset är nämligen uppfördt i 

 två våningar af in- och utvändigt paneladt korsvirke, med 

 tunna brädväggar mellan rummen, tunna trossbottnar och 

 utan grundmurar eller murade rörledningar för eldstäder. 

 Med ett ord, huset erbjöd då, liksom nu, förträffliga, luftiga 

 sommararbetsrum, men var omöjligt att aptera till vinter- 

 laboratorium. 



Under sådana förhållanden var stationens framtida ut- 

 veckling ej synnerligen lofvande. Visserligen kunde ett svagt 

 hopp näras, att någon enskild person skulle vilja fatta intresse 

 för saken och gripa in för att befordra ett snabbare uppnå- 

 ende af stationens stora mål, men man visste också mer än 

 väl, att naturforskningens gynnare hällre lämna sina bidrag 

 till vetenskapliga expeditioner än till en, om än så betydelse- 

 full, fast naturvetenskaplig station, som tillika har förmånen 

 af att åtnjuta ett, ehuru alldeles otillräckligt, statsunder- 

 stöd. 



Det ligger ingen öfverdrift i det påståendet, att statio- 

 nens ställning under tiden från 1892 till året 1901 var högst 

 bekymmersam. I vårt grannland Norge hade man hunnit 

 före oss, oaktadt dess första station, belägen i Bergen, kom 

 till stånd senare än vår egen. Redan från början hade den 

 inrättats så, att arbetet kunde fortgå året om. Stationens 

 läge i en stor och rik stad med ett stort museum och därtill 

 hörande bibliotek beredde densamma redan från början be- 

 tydande förmåner. Så t. ex. erhålles belysning och sötvatten 

 från stadens gas- och vattenverk och från det senare läm- 

 nas dessutom den kraft, som behöfves för att ständigt hela 

 dygnet om erhålla friskt hafsvatten in i akvarierna, allt saker 

 som förorsakat vår station stora svårigheter och kostnader. 

 Märkligt nog har man i Norge dessutom ansett sig behöfva 

 skapa ytterligare två stationer, en i Dröbak och en i Trond- 

 hjem. Utaf detta skulle man, synes det, vara berättigad att 

 draga den slutsatsen, att Norge öfverflyglat oss äfven i hvad 

 beträffar tillgång på skolade zoologer. Detta är dock så långt 



