﻿THÉEL, SVERIGES ZOOL. HAPSSTATION KRISTINEBERG ETC. 17 



Stationen har fått vidkännas betydande kostnader för att 

 afhjälpa denna olägenhet, men utan att ännu hafva kommit 

 till åsyftadt resultat. Den gamla brunnen invid föreståndarens 

 bostad har rengjorts och genom sprängningar utvidgats till 

 mer än dubbelt af dess ursprungliga rymd; den brunn, 

 som numera ligger på professor Retzius' ägor, har likaledes 

 på stationens bekostnad upprensats och ombyggts; en ny 

 brunn har utgräfts och framsprängts invid vaktmästarebo- 

 stället; tillsammans med Fiskebäckskils kommun har stationen 

 bekostat en ny, stor brunn i Bökevik; och slutligen har under 

 detta år ett drygt sprängningsarbete utförts för att tätt invid 

 det nya laboratoriet åstadkomma en brunn eller reservoar af 

 betydande dimensioner. Förhoppningar finnas, att vatten här 

 skall kunna erhållas i rikligare mängd. Skulle så lyckligt 

 inträffa, att dessa förverkligas, så vore redan mycket vun- 

 net. Knappast kan man dock vänta, att genom dylika brun- 

 nar erhålla ett verkhgt godt dricksvatten, hvilket likväl är 

 af oskattbart värde. 



När för många år sedan numera framlidne friherre A. E. 

 Nordenskiöld aflade ett besök på Kristineberg, kom, såsom 

 naturhgt var, också vattenfrågan på tal. Själf var han just 

 stadd på resa till fiskläget Smögen, där han för kommunens 

 räkning låtit utföra borrningar efter sött vatten. Friherre 

 Nordenskiöld ansåg, att stationen genom diamantbergborrning 

 ovillkorligen skulle erhålla godt dricksvatten, och han utpe- 

 kade också för mig platsen, där en borrning borde ske. 



Under hösten samma år satte jag mig i förbindelse med 

 den ingeniör, som ledt och öfvervakat Nordenskiölds borr- 

 ningar. Han förklarade, att en diamantbergborrning vid 

 Kristineberg skulle kräfva en kostnad af omkring 3,000 kro- 

 nor, och att han ej kunde ikläda sig någon som helst risk 

 om företaget misslyckades. Den blefve helt och hållet sta- 

 tionens. Tillika upplyste han om, att borrningsföretagen vid 

 Smögen och på flera andra platser utfallit ogynnsamt. På 

 det forstnämda stället erhölls saltvatten, sannolikt på grund 

 af sprickor i berget, genom hvilka hafsvatten inkom. 



Efter dessa upptysningar ansåg jag det rådligast att låta 

 borrningsfrågan hvila, till dess att ekonomien tilläte stationen 

 att bära risken af ett försök. 



Arkiv för zoologi. Band 4. N:o 5. 



