﻿40 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. N:0 5. 



Brissopsis lyrifer Forbes och Synapta Buskii Mc Int. varit 

 könsmogna, äfvensom att endast några få arter ormstjärnor 

 kunnat anträffas med mogen sperma och ägg. Sålunda har 

 jag t. ex. aldrig sett en Auricularia-laiVv , oaktadt Synapta 

 Buskii finnes i rikligaste mängd i Gullmarn. Detta tyder 

 säkerligen på, att dessa djur uppnå könsmognad först under 

 andra kallare årstider. 



Ett egendomligt faktum är också, att larver af polychaeter 

 uppträda i plankton så jämförelsevis sparsamt både sommar och 

 vinter. När man betänker, att maskar sådana som Eumenia, 

 Terebellides, Nereis, At^enicola, Nephthys m. fl. äro oerhördt 

 rikt representerade i fjorden, måste man fråga sig, hvad or- 

 saken härtill kan vara. Själf har jag mångfaldiga gånger 

 framkastat denna fråga, och jag måste erkänna, att jag varit 

 mycket benägen att omfatta den tanken, att många af våra 

 hafsevertebrater genomgå en utveckling, hvilken sker mera 

 direkt, men hvilken vi ej ännu känna. Carl Aurivillius 

 omnämner visserligen i ofvan citerade arbete, att han sett en 

 larv af en synaptid och en af en gephyree. Detta borde vara 

 en riktig uppgift — men kan bero af något förbiseende. — 

 Emellertid hoppas jag att nu, när stationen kan vara i full 

 verksamhet hela året om, dylika frågor efter hand skola lösas. 



Massuppträdande af en viss plankton-form. Om jag bortser 

 ifrån flagellater och diatomaceer samt mollusk-ungar, hvilka 

 kunna på en gång uppträda i rent utaf fabelaktig mängd, 

 så hör ett massuppträdande af en och samma djurform inga- 

 lunda till de h vardagliga företeelserna. Att så ej är förhål- 

 landet, måste i de flesta fall tillskrifvas strömmar eller andra 

 hydrografiska krafter, hvilka hafva förmågan att hastigt sprida 

 och fördela djuren. Icke förty har jag några gånger i Gull- 

 marn varit i tillfälle att iakttaga några djurformers uppträ- 

 dande i sådana massor, att det ej låter sig beskrifvas. Vid 

 dessa fall har sannolikt hafvet erbjudit alldeles särskildt 

 ovanliga eller lyckliga villkor, hvilka antingen förhindrat en 

 fördelning och spridning, eller å andra sidan rent utaf be- 

 fordrat anhopningen af djur. Att larver af en och samma 

 art kunnat hålla tillsammans under en tid af en eller annan 

 vecka måste räknas till det ovanliga. När holoplanktoniska 

 djur anträffas i Gullmarn i oräkneliga massor kan detta 



