﻿42 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. NIO 5. 



trionalis Mertens, den senare ofta i stora skaror. Dessa åt- 

 följas alltid af den stora, vackra hydromedusan Eufimalphes 

 indicans Romanes. Efter några få dygn försvinna de alla, 

 utom Pleurohrachia, af hvilken små, unga individer anträffas 

 under återstoden af sommaren. I augusti visar sig jämte denna 

 äfven Hormiphom plumosa M. Särs. Under dagarna för of- 

 vannämnda djurs förekomst är vattnet i fjorden rent och 

 klart. 



Den andra iakttagelsen är att i augusti, stundom redan 

 mot slutet af juli, efter vestlig storm Kristinebergsbukten är 

 öfverfylld af planktoniska organismer såsom Sagitta, Tomopleris 

 (sparsamt), en Alciopid-\ikna,nåe annelid (sparsamt), larver af 

 olika slag af echinodermer i alla utvecklingsstadier, Appen- 

 dicularia m. m. ; i denna rikedom ingår äfven den praktfulla 

 larven af Polygordius, flera åldersstadier af larven till Am- 

 phioxus (talrikt), samt en liten vacker, röd radiolaria, sanno- 

 likt Acanthonia echinoides Claparéde. 



När, såsom hädanefter kan ske, undersökningar och iakt- 

 tagelser kunna utföras året om, lider det intet tvifvel om, 

 att dylika uppträdanden af djurformer skola befinnas vara 

 mindre sällsynta. Därpå tyda också C. Aurivillii fynd under 

 den kalla årstiden af sådana former som hydromedusorna 

 Tima Bairdi Forbes och Polycanna groenlandica Per. & Les. 

 samt af medusorna Pilema octopus Gmel. och Chrysaora iso- 

 sceles L. 



Den meroplanktoniska faunans inverkan på Bentlios. Med 



benthos i motsats till plankton menar Hackel »alla icke 

 simmande hafsorganismer, således alla djur och växter, hvilka 

 lefva på hafvets botten, antingen de äro fastsittande eller äga 

 förmågan att där röra sig fritt, krypande eller springande». 

 Vid Kristineberg har man väl hufvudsakligen att taga i be- 

 traktande den littorala benthos, ej den abyssala, hvarmed 

 HACKEL menar djuphafvets fastsittande eller rörliga djur. 



Nu är det ett väl kändt förhållande, att en stor del af 

 de benthoniska djuren, ehuru långt ifrån alla, ej kunna ge- 

 nomlefva hela sitt lif på botten, fastsittande eller rörliga, 

 utan att de, för att kunna antaga moderdjurens form och 

 storlek, samt uppnå könsmognad, måste tillbringa en längre 

 eller kortare tid sväf vande i de olika vattenlagren of van 



