﻿44 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. N:0 5. 



särskild anledning att låta dragga efter dem. Under som- 

 maren 1902 ville jag återupptaga mina embryologiska studier, 

 och sände därför ut stationens draggkarlar för att infånga 

 material. Min förvåning blef stor, när det visade sig omöj- 

 ligt att från denna så lättåtkomliga plats, där förut hela 

 hjordar af borrar haft sitt tillhåll, infånga ett enda utvuxet 

 och könsmoget djur. Endast små, omkring 1 cm. stora, blan- 

 dade med mindre kunde erhållas. Flera nya draggningsförsök 

 gjordes alltjämt med samma resultat. Följande sommar 1903 

 lät jag ånyo eftersöka borren på den gamla, välkända plat- 

 sen, men utan att finna annat än små omogna djur, en del 

 något större än de, som anträffats under fjolåret. 



Huru nu finna en förklaring till detta ? Här kan ej blifva 

 tal om att någon utvandring ägt rum, ty dels är djurens 

 vandringsförmåga ytterst begränsad, de gå nämligen och rota 

 nere i det lösa slammet på botten, dels är området ifråga 

 utåt begränsadt af Gullmarens djupare och kallare vatten 

 med en botten af renare lera, där de i saknad af nödiga 

 lifsvillkor ej synas kunna lefva ; där uppträder i stället i stor 

 myckenhet en helt annan form, den välkända Brissopsis lyrifer. 

 Det återstår blott en antaglig förklaringsgrund, nämligen den, 

 att de planktoniska larverna till borrarna under ett antal år 

 af vidriga strömförhållanden förhindrats att slå sig ner och 

 rekrytera den ursprungliga stammen. Larverna hafva, så 

 snart de börjat svärma omkring i de öfre vatten lagren, fat- 

 tats af hafsströmmar och förts bort åt olika håll. När de 

 så efter en tid af några veckor vunnit en sådan mognad, att 

 de enligt naturens lagar måste sjunka till botten för att 

 deras utveckling skall kunna fortskrida, så sker detta ned- 

 sjunkande ej på den plats, där de alstrats, utan mer eller 

 mindre aflägset därifrån, antingen i hafvets djup, där deras 

 undergång är gifven, eller på platser, hvilka erbjuda lefnads- 

 villkor af samma beskaffenhet som de, hvilka varit känne- 

 tecknande för födelseplatsen, och i detta fall kunna de fort- 

 lefva och utvecklas, grundläggande där en ny stam eller 

 förstärkande en gammal redan där befintlig. En naturlig 

 följd af att alla ungar under ett visst antal år aflägsnats 

 från födelseorten blir, att moderstammen utdör. 



Emellertid visade det sig, att, såsom jag ofvan anfört, 

 i Kristinebergsbukten under åren 1902 och 1903 en hel del 



