﻿50 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. NIO 5. 



att ett visst djur eller en viss larvform kan uppträda i så 

 oerhörda massor i plankton, att alla andra beståndsdelar 

 i densamma synas totalt undanträngda; 



att ett periodiskt uppträdande af en säregen plankton kan 

 påvisas under vissa sommarmånader; 



att en jämförelsevis hastig förändring i en djurformations 

 sammansättning på ett visst begränsadt område kan äga 

 rum, därigenom att larverna aflägsnas genom strömmar 

 och ej återföras till alstringsplatsen; 



att nya benthoniska djurformationer jämförelsevis hastigt 

 kunna uppstå på andra begränsade områden, såvida lar- 

 verna ifråga drifvas dit, och under förutsättning att 

 lämpliga lifsbetingelser där finnas; 



att allt sedan 1890-talets början, i vissa fall ända från 1870- 

 talet, en förändring af faunans sammansättning kan spå- 

 ras, i det att vissa former efter hand af tagit i mängd, ja 

 helt försvunnit från platser, där de förut varit allmänna. 



Slutligen har det också, ehuru i förbigående, antydts, 

 hvilken enorm dödlighet de benthoniska djuren äro under- 

 kastade under den tid de såsom larver tillhöra plankton. De 

 äro då i saknad af förmågan att själfva förflytta sig och måste 

 blindt följa med hafsströmmen. När man besinnar detta, och 

 att de, t. ex. larverna till de förut omnämnda reguljära och 

 irreguljära sjöborrarna, måste drifvas fram till en med födelse- 

 platsen fullt öfverensstämmande botten för att kunna fort- 

 lefva och utvecklas till definitiv borre; när man så tillika 

 betänker, att detta nedsjunkande till bottnen måste försiggå 

 just vid den period, då den minimala borren lämnar larv- 

 stadiet, då synes det nästan som om det skulle bero af en 

 ren slump, om de undginge förintelse. Säkert är nog, att 

 endast en ringa bråkdel blir skonad. De flesta sjunka ned 

 på en botten, där deras undergång är gifven, eller förtäras 

 dessförinnan af röfdjur, h vilka lefva af plankton. Arten skulle 

 otvifvelaktigt dö ut från vidsträckta områden, vore ej antalet 

 ägg från hvarje moderdjur så enormt stort. Alla hafseverte- 

 brater, hvilka genomlöpa planktoniska utvecklingsstadier — 

 och dessa äro de flesta — äro underkastade samma, till synes 

 hårda lifsvillkor. Men, om så ej vore förhållandet, om man 



