﻿100 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. NIO 5. 



Här bör också tilläggaB att honor, h vilka bära på stora 

 ungar, ofta hafva äggen i äggstockarne så stora, att intet 

 tvifvel kan råda därom, att de, sedan den första kullen är 

 kastad, äro färdiga att uppamma en andra. 



Professorerna G. Retzius och E. Muller, hvilka båda i 

 olika syften arbetat på stationen med brockfiskar och deras 

 embryoner, har jag att tacka för många af ofvanstående 

 sifferuppgifter. 



Redogörelse för faunans allmänna karaktär på vissa 

 begränsade områden. 



En del af de uppgifter, hvilka här nedan lämnas, kunna 

 möjligen synas vilseledande, ity att djur, hvilka t. ex. till- 

 bringa sitt lif i den kalla leran, uppräknas vid sidan af så- 

 dana former, hvilka lefva på sand, tång eller berg. Detta 

 vinner dock sin förklaring genom det sätt, hvarpå våra dragg- 

 ningsarbeten utförts. I de fall, då botten utefter större 

 sträckor utgöres af lera, sand eller jämnt och plant berg, 

 utan stenblock eller klipputsprång, låter det sig lätt göra att 

 med segel eller ångkraft släpa fram skrapan eller trawlen 

 öfver en botten af i det närmaste likartad beskaffenhet och 

 på ungefär samma djup. Dylik botten anträffas också såväl 

 inom fjorden som utom densamma. 



Men i de flesta fall hafva på grund af bottens ojämnhet 

 draggningarne utförts på annat sätt. En lina af betydande 

 längd, 2 å 3 hundra meter eller mer, förankras med ena ändan 

 invid land eller på ett grund, hvarefter båten backas ut på 

 djupare vatten, så långt linan räcker. Därefter nedsänkas 

 fångstredskapen med en annan lina, hvarefter mannen i fören 

 har att hala in båten och skrapan mot land. Det är na- 

 turligt, att genom detta förfaringssätt — jag känner intet 

 bättre, när det gäller ojämn botten och stupande berg — • 

 skrapan skall komma att upphämta djur från flera olika slags 

 botten. Har landlinan varit lång, så händer det, att skrapan 

 först griper tag i leran, hvilken ofta träffas ett bra »tycke 

 från land, därefter släpas uppför berg med eller utan alg- 

 skogar, samt slutligen griper ned i fläckar med sand eller 

 skalgrus o. s. v. Resultatet blir, om skrapningen lyckats, 



