﻿10 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. N:0 13. 



^ktig anstrykning och med otydliga ljusare fläckar å främ- 

 lingarna (= ah pulla Strand). 



Mamestra dissimilis. Indiviidet tillhör ah. conjluens Ev. 



Leucania comma. Äfven det af denna art anträffade 

 exemplaret var osedvanligt mörkt: framvingarna mörkbruna 

 och bakvingarna svartgrå. 



Cucullia umbratica svärmade talrikt kring Hesperis ma- 

 tronalis, i hvars blommor den anträffades sugande. 



Plusta gamma och 



Plusia chrysitis infångades båda sugande i syrenblommor. 

 Den senare har midtbandet smalt afbrutet af en metallgrön 

 strimma. 



Euclidia glyphica uppträdde nästan massvis. Vid Ede- 

 bäck t. ex. satt den på de i åkrarna växande Barbarea- 

 igtånden i hopar ända till ett 30-tal på ett enda stånd. 



Strand (29) har genom jämförelse mellan norska ex. 

 och afbildningar af mellaneuropeiska trott sig finna, att de 

 iörra afvika från de senare därigenom, att framkantfläcken 

 i yttre mellanfältet baktill är tvärt afskuren och icke som 

 hos de mellaneuropeiska tillspetsad. Om denna senare hypo- 

 tetiska var. meridionalis Strand kan jag ej yttra mig, då 

 jag icke haft tillfälle att se mellaneuropeiska exemplar; men 

 äfven hos oss, där den stora massan af individ har den om- 

 talade fläcken tvärt afskuren och således 4-kantig, finnas 

 enstaka individ med tillspetsad och triangelformig fläck. Så 

 är särskildt fallet med ett exemplar, som jag sommaren 

 1900 fångade i Boden — den nordligaste fyndorten för arten 

 i vårt land, — hos hvilket exemplar dessutom denna fläck 

 l^aktill omedelbart öfvergår i en tydlig, mörk tvärstrimma, 

 som når vingens bakkant. Aberrationen är af intresse, enär 

 den sannolikt är af atavistisk natur. Den synes äfven vara 

 sällsynt, ty ehuru jag infångat talrika exemplar och äfven 

 granskat Riksmuseets, Uppsala museums och Entomologiska 

 Anstaltens samlingar, har jag endast bland de senare funnit 

 •ett ex., som på samma sätt af viker från den normala typen. 

 Ett af de värmländska exemplaren af viker dock i samma rikt- 

 ning ehuru ej så starkt. Den nämnda tvärstrimman är där- 

 emot ej så sällsynt; hos ex. med starkt markerad teckning 

 saknas den fullständigt. 



Ett af de värmländska exemplaren öfverensstämmer med 

 ah. lata Strand däri, att bakvingarna på undersidan endast 



