﻿WAHLGREN, OM ÖPRE KLARÄLFDALENS ENTOMOGEOGRAFI. 23 



III. Arter med nordlig- utbredning samt dessutom 

 förekommande å Mellaneuropas berg. 



Hit hör endast Larentia hastata var. suhhastata. 



Man må ha hvilken åsikt som helst om suhhastatas rang 

 af själf ständig art eller varietet af hastata, säkert är, att de 

 båda formernas särskiljande från hvarandra, om de verkligen 

 höra genetiskt samman, försiggått så långt tillbaka i tiden, 

 att de måste haft hvar sin ■ invandringshistoria. Larentia 

 suhhastata, som jag för korthetens skull kallar den, är förut 

 anträffad sydligast i Dalarna, och inom det undersökta om- 

 rådet fann jag den endast å den nordligaste lokalen, Lång- 

 flon. Den är för öfrigt i sin typiska form utbredd öfver 

 norra och mellersta Norge, norra Finland, norra Ryssland, 

 Hebriderna, Alperna, Schlesiens och Böhmens berg samt 

 finnes äfven på öfre Harz' myrar. ^ Dess utbredning visar 

 otvetydigt, att den tillhört den fjärilfauna, som under is- 

 tiden lefde i Mellaneuropas isfria område mellan den stora 

 nordiska inlandsisen och de sydtyska bärgens glaciärer, och 

 att den sedermera vid isarnas af smältning dragit sig dels 

 söderut upp på de österrikiska gränsbergen och Alperna, 

 dels åt nordväst till Skottland, dels slutligen åt norr och 

 nordost till Skandinaviens berg och Nordryssland och på 

 Harz' myrar stannat kvar som relikt. Sannolikt har formen 

 uppstått i Europa under istiden, då den, så vidt man nu 

 vet, saknas i Sibirien, och då den form, som nu är utbredd 

 öfver de asiatiska höglandsområdena, Armenien, Ural, Altai, 

 Alatau och Issyk-Kul-området är hufvudformen af Larentia 

 hastata. Endast på Kamtschatka och i Amurområdet är an- 

 träffad en sw&Aa5toto-liknande form, hvars identitet med den 

 europeiska väl af geografiska skäl tills vidare får anses ute- 

 sluten. 



Hvilken väg den inkommit till vårt land är nog så godt 

 som omöjligt att bestämdt säga, men dess förekomst som 

 relikt på Harz och dess spridning så långt åt nordväst som 

 till Hebriderna gör det sannolikt, att den till Sverige in- 



^ Uppgiften hämtad från Pagenstecher (17). 



