﻿6 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. NIO 21. 



Den aperturerna åtskiljande vallen är tunn och buktad, 

 stundom rakt uppstående, stundom snedt liggande. Den är 

 försedd med runda, öppna porer af ungefär 0,oi mm. dia- 

 meter, åstadkommande en direkt förbindelse emellan de in- 

 till hvarandra gränsande djurhusen. Antalet af dessa förbin- 

 delseporer växlar; talrikast äro de i zooeciernas proximala 

 resp. distala väggar; i sidoväggarna kunna de stundom sak- 

 nas (tafl. 4, fig. 3). På de ställen, där zooecialvallen i ytan 

 är bredare än vanligt, synas små, ovala eller kantiga mikro- 

 porer, oftast bestämdt afgränsade från aperturerna, stundom 

 bildande liksom utbuktningar ifrån dessa. 



Vertikal snittet (fig. 4) visar de korta, bågformigt böjda 

 zooecialrören utan diafragmer. Vallen, af ungefär samma 

 tjocklek i sina basala som i sina öfre partier, visar den för 

 Ceramoporidce så karaktäristiska byggnaden synnerligen väl 



^ U/U WyV 



Ceromopora perforata Hng, från Östergarns Hammar. Fig. 4, vertikal- 

 snitt ; '*/'• Fig. 5, tangentialsnitt ; "/i. 



utbildad. Utom de verkliga, af snittet träffade, öppna porerna 

 i olika delar af vallen synas i denna omväxlande tunnare och 

 tjockare partier, h varigenom vallen får ett egendomligt poröst 

 utseende. Hvad som i preparatets undre del (se fig. 4) möj- 

 ligtvis kunde tolkas såsom en spongiös väfnad^ är ingenting 

 annat än af skurna basaldelar af zooecialrör, hos hvilka initial- 

 delens böjningsriktning ej ligger i snittets plan. 



Tatigentialsnittet (fig. 5). Också här framträder zooecial- 

 vallens större porer och allmänna porösa struktur mycket 

 tydligt. Porkanalerna sträcka sig ej blott från zooecium till 

 zooecium utan också från zooecium till mikroecium. Ett par 

 snedt liggande zooecier äro af snittet delvis träffade längs 

 efter den proximala resp. distala väggen, som visar sig genom- 

 borrad af runda porer. Lunarierna äro mycket svagt fram- 



1 Jfr Ulrich, Geol. Survey of Illinois. Vol. 8, sid. 380- 



