﻿14 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. jST:© 21. 



Tan(jentlals}iitt strax under zoariets öfre yta (fig. 11) visar 

 det hexagonala eller rombiska tvärsnittet af zooecialrören. 

 I vissa fall antydes ett hästskoformadt iunarium vid den 

 proximala, utbuktade zooecialväggen. Väggen själf är, såsom 

 redan är omnämndt, fint porös. 



Förekomst: Visby, Västergarn, Fröjel, Eksta, Hablingbo 

 (Petesvik). 



Spatiopora discoidea n. sp. 



Tafl. L figg. 13, 14; tafl. 5, fig. 1; textfigg. 12, 13, 14. 



Zoariet bildar fria, runda små skifvor af i medeltal 3, .5 

 mm. diameter och 0,6 mm. tjocklek öfver midten. öfversidan 

 svagt konvex, undersidan plan eller svagt konvex; öfversidan 

 med aperturerna, undersidan med ett tunt epitek, genom 

 hvilket zooecialrörens initialdelar kunna skönjas. 



Aperturerna, som ligga tätt hopade öfver zoariets hela 

 öfre yta, äro i de centrala partierna tämligen regelbundet 

 hexagonala; utåt periferien bli de mera rombiska. Samtidigt 

 bli aperturerna i periferien mera snedt ställda och mindre 

 än mot centrum (tafl. 5, fig. 1); mot en längdaxel på 0,4 mm. 

 hos de i hela koloniens centrum hggande aperturerna svarar 

 en längdaxel 0, 1 mm. hos de i koloniens randzon befintliga. 

 På en radie af 2 mm. längd komma ungefär 8 aperturer. 

 Vallen är vanligtvis af samma höjd rundt kring zooeciet, 

 stundom och särskildt hos de snedt ställda periferiska apertu- 

 rerna synes det proximala peristomet utdraget till en under- 

 läpp. Emellan de normala aperturerna synes en eller ett par 

 mindre djurhusmynningar, mikroporer. 



Vertikalsnitt genom zoariets centrum (fig. 12). Det cen- 

 trala zooeciet är riktadt rakt uppåt; från en basaldel af un- 

 gefär 0,0 8 mm. diameter utvidgas detsamma starkt uppåt, så 

 att de öfre partiernas af röret diameter är 4 eller 5 gånger 

 basaldelens. Till detta centrala zooecium sluta sig andra, 

 ordnade symmetriskt, med initialdelen utgående från central- 

 zooeciets bas, sträckande sig utåt sidorna och sedermera uppåt 

 emot ytan. Ju längre aflägsnadt från centralzooeciet ett 

 zooecium är, desto längre parti af dess initialdel följer basal- 

 membranen; de längst ute i periferien liggande zooecierna 

 äro så godt som parallella med basalmembranen under hela 



