﻿22 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. NrO 21. 



enkel rad emellan zooecialrören. I somliga delar af zoariet 

 stöta zooecierna direkt upptill hvarandra utan interzooecial 

 väfnad. — Tangentialsnitt strax of vanför zoariets undersida 

 (fig. 22) visar de här delvis längs efter träffade initialdelarna 

 af zooecialrören; i de djupast liggande delarna af snittet 

 gränsa rören ofta omedelbart intill hvarandra utan åtskiljande 

 vesikulär väfnad; något högre upp (fig. 22, till vänster) har 

 den vesikulära väfnaden inskjutit sig såsom en enkel rad af 

 smala celler, isolerande zooecialrören från hvarandra. Zooecial- 

 rörens bredd vid basen och vid ytan är nästan densamma; 

 den interzooeciala väfnaden däremot blir uppåt allt bredare. 



Från Fistulipora memhrcmacea Hng skiljer sig denna art 

 utom genom hela sitt växtsätt också genom sina större aper- 

 turer samt genom saknaden af lunarier. 



Förekomst: Länsa på Fårö, Visby, Folhngbo, Fröjel, 

 Eksta, Eksta Djupvik, Lau, Stenbro i Silte, Hablingbo kanal, 

 Hablingbo Nissevik, Kanalen från Visne myr, Hafdhem, 

 Grötlingbo, Hoburg. 



Fistulipora corticea n. sp. 

 Tafl. 3, figg. 20, 21: tafl. 5, figg. 6, 7; textfigg. 24, 25. 



Zoariet bildar inkrusterande öfverdrag på andra fossil- 

 fragment; ofta lägga sig nya lager utanför de gamla, öfver- 

 klädande dessa, utan att de olika skiktens zooecialrör visa 

 samma orientering. Stundom höja sig skikten (tafl. 3, fig. 20) 

 till upprätta, ihåliga stammar, på insidan beklädda med ett 

 tunt, längsefter liksom reffladt epitek. 



På koloniens yttre yta synas regelbundet fördelade, plana 

 eller upphöjda fläckar på ett af stånd från hvarandra af un- 

 gefär 3,5 mm., räknadt från centrum af en fläck till centrum 

 af dess närmaste granne. Fläckarna bilda runda eller aflånga 

 alldeles täta partier utan aperturer med en längsta diameter 

 af ungefär 1,5 mm.; de omgifvas närmast af en krans af 

 aperturer, något större än de annars öfver koloniens yta strödda. 



Aperturerna äro runda med halfcirkelformig proximal 

 utskärning, som omgifves af ett huf- eller kragformigt peristom, 

 förstärkt af ett längs hela sin längd med detsamma samman- 

 vuxet, hästskoformadt lunarium (tafl. 5, fig. 7). Efter stark 

 afnötning af en koloni kunna aperturerna få den regelbundet 

 cirkelrunda form, som återges å tafl. 5, fig. 6. Aperturens 



