﻿40 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. N:0 21. 



Diafragmerna i det greniga zoariets äldsta delar äro mycket 

 talrikare och tätare anhopade än i dess yngre; redan på un- 

 gefär 1,5 mm. höjd öfver basalkrustan ha zooecialrören fått 

 det för stammens öfre delar karaktäristiska utseendet. 



Förekomst: Stranden N. om Länna, Lau, Lauberg. 



Eridoirypa densipora n. sp. 



Tafl. 3, fig. 5; tafl. 6, fig. 5; textfigg. 43—45. 



Zoariet bildar cylindriska eller oregelbundna grenar af 

 5 — 10 mm. diameter. Ytan är slät, utan några uppstående 

 montikler eller taggbildningar. 



Aperturerna äro runda eller svagt kantiga med trattlikt 

 nedsänkt peristom, skilda från h varandra af en jämn vall. 

 Deras diameter växlar emellan 0, 14 och O, is mm.; på en längs- 

 gående linje af 2 mm. komma ungefär IQ aperturer. Maculae 

 knappast iakttagbara; mikroporer saknas vanligtvis alldeles; 

 någon gång gruppera sig emellertid några små kantiga eller 

 rundade sådana omkring en apertur; härvid bildas af den 

 centrala aperturen jämte mikroporerna och de dessa närmast 

 omgifvande, något större aperturerna en otydligt utpräglad 

 macula. 



Vertikalsnitt genom zoariets axel (fig. 43) visar, huru de 

 axillära partierna af zooecialrörens väggar äro tunna och 

 buktade, under det däremot de kortikala delarna af samma 

 zooecium ha starkt förtjockade väggar. Denna sclerenchym- 

 beläggning sträcker sig till ett djup af ungefär 1,25 — 1,37 mm. 

 under zoariets yta; på de tjockaste ställena är den ungefär 

 0,05 mm. mäktig. Zooecialrören, som till en början gå snedt 

 uppåt och utåt under 20 — 25° vinkel mot zoariets yta, göra 

 vid kortikalregionens början en skarp kurva utåt, så att 

 mynningspartiet står ungefär vinkelrätt mot samma yta. 

 Diafragmerna äro samlade inom kortikalregionen och före- 

 komma ej i zooecialrörens mera axillära delar; det normala 

 antalet i hvarje zooecium är 5; stundom äro diafragmerna 

 något fler, stundom färre (det iakttagna maximum och mi- 

 nimum = 8 och 2), sträckande sig såsom plana skifvor från ena 

 sidan af zooecialröret till den andra. Väggen bildas af en 

 tunn cellikulär lamell af runda cellikler, af hvilka ungefär 

 37 stycken gå på hvarje millimeters längd af lamellen ; denna 



