﻿4 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. N:0 22. 



Den vikare från förstnämnda ställe, som kommer närmast i 

 storlek och af h vilken jämförande mått tagits är dödad vid 

 Norrtälje. Det är dock, såsom måtten visa, ett afsevärdt 

 mindre exemplar och äfven troligen något yngre. Den is- 

 hafsvikare/ som användts för jämförelse, är äfven något 

 mindre än den subfossila, men skelettet visar, att det är 

 ett gammalt djur med flertalet epifyser fast förbenade. Detta 

 exemplar är från Spetsbergen. Om underkäkens längd tages 

 som standard, så är Norrtäljevikarens mått i det afseendet 

 89,6 2 eller praktiskt taget 90 7o af den subfossilas. I samma 

 hänseende är den här mätta Spetsbergsvikarens underkäk 

 96,2 Vo af den fossilas. 



Om andra ben jämföras blir emellertid ej denna relation 

 mellan den subfossila vikaren från Norrköping å ena och 

 Norrtälje vikaren å andra sidan bestående. Så är t. ex. bredden 

 på atlas framtill (ungefär motsvarande bredden öfver nack- 

 benets ledknappar) hos Norrtäljevikaren 93,7 %, men hos 

 Spetsbergsvikaren blott 87,9 ^/o af motsvarande dimensioner 

 hos den subfossila Norrköpings vikaren. Det är ej omöjligt, 

 att denna olikhet emellan de baltiska exemplaren och det 

 från Ishafvet är konstant, så att vikare från det senare 

 stället i regel ha mindre condyli occipitales än sina baltiska 

 släktingar. Härpå tyder, att en gammal ishafsvikare i Riks- 

 museets samlingar har bredden öfver condyli mätande 59 mm., 

 under det att en mycket gammal vikare från Oxelösund, i 

 trots af att dess kranium är något (1 cm.) mindre, har en 

 bredd öfver condyli, som uppgår till 63 V-' nim. 



Hvad dimensionerna af extremitetbenen angår, så är 

 det vanskligt att af dem draga några skarpa slutsatser, eme- 

 dan deras inbördes längdförhållanden ändras med tilltagande 

 ålder. Emellertid torde här dock böra anföras några jäm- 

 förelser äfven af dessa. Scapulans längd är hos Norrtälje- 

 vikaren blott 82 %, men hos Spetsbergsvikaren 97 Vo af mot- 

 svarande mått hos den subfossila, men scapulan tillväxer mycket 

 i storlek hos äldre själdjur genom förbening af de broskkanter, 

 som finnas hos yngre individer. HumerusVångden däremot 

 visar en relation, som närmare öfverensstä.mmer med den 

 of van anförda för underkäken, i det att Norrtälje vikarens 

 humerus är 88 % och Spetbergsvikarens 98 7o af den sub- 

 fossilas. 



^ Professor Leche har godhetsfulls ställt detta skelett till disposition. 



