﻿12 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 4. NIO 22. 



om den här beskrifna subfossila vikaren från Norrköping 

 skulle af vika så afsevärdt i vissa afseenden, som of van fram- 

 hållits, och därtill i en viss bestämd riktning, att man där- 

 utaf skulle kunna bli frestad att antaga, att vikarna i Öster- 

 sjön vid den tid, då den här omhandlade harpunerades, varit 

 ej obetydhgt olika mot de nu vanliga i Östersjön förekom- 

 mande vikarna. Östersjön var då ett mycket större haf än 

 nu, och stod i fullt öppen förbindelse med åtminstone Ladoga, 

 i hvilken sjö liksom i Saimen efter af stängningen utbildats 

 afvikande reliktformer af vikare. Förhållandena, under 

 hvilka den subfossila Norrköpingsvikaren lefde, voro ju så- 

 ledes olika mot de nuvarande och det ligger därför nära till 

 hands att antaga, att med omgifningarnas förändring äfven 

 vikarna till en viss grad omdanats. 



Fiskfynden representerade 6 fullt identifierbara arter. I 

 vissa fall var bestämningen mycket lätt emedan de omsorgs- 

 fullt tillvaratagna lerstyckena gåfvo aftryck af nästan hela 

 fiskarna. I andra fall åter var bestämningen mycket svår, 

 emedan skelettdelarna voro så illa bibehållna, att knappt 

 något enstaka ben kunde löstagas och rengöras för jämförelse. 

 De voro nämligen sönderpressade och så möra, att de till 

 sin konsistens närmast öf verensstämde med alldeles genom- 

 murket trä. Fjällen voro i de fall, då sådana funnos, bättre 

 bibehållna än benen. Af de anförda omständigheterna fram- 

 går emellertid, att det ej varit möjligt att företaga detalje- 

 rade jämförelser mellan ben af de subfossila fiskarna och nu- 

 tida af samma art, utan har arbetet med de förra fått in- 

 skränkas till bestämning. 



Gös. 



Lucioperca lucioperca (Lin.). 



1 ex. af omkring 56 — 57 cm. längd är nästan helt af- 

 tryckt. Preparatet är i två hälfter hvardera fördeladt på 

 flera lerstycken. Större delen af fjällen finnas kvar på ena 

 (vänstra) halfvan. Dessutom synas där delar af båda rygg- 

 fenorna och början på analfenan med interspinalben. Vänstra 

 bröstfenan synes delvis under fjällen. Hufvudets ben äro 

 mestadels krossade och sönderfallna, men på det hela taget 



