﻿LÖNNBERG, OM NÅGRA FYND I LITORINA-LERA. 25 



att ifrågavarande lerskikt aflagrats på ungefär lika stort djup. 

 Hvad som otvifvelaktigt förefaller ganska egendomligt, 

 är den rikliga förekomsten af sötvattensf iskar och därtill 

 sådana, i synnerhet hvad gäddorna angår, i särdeles stora 

 exemplar. Detta ådagalägger, att Litorinahafvet erbjudit 

 dessa fiskar fullt tillfredsställande betingelser för deras trefnad 

 och utveckling. Vattnet måste sålunda ej ha varit så sär- 

 deles salthaltigt. I sydvästra Östersjön liksom i Öresund 

 kunna gäddorna endast uthärda utanför mynningarna till 

 sötvattensf loden, aflägsna de sig därifrån, bli de sjuka. Gös 

 är i Kielerbukten »sehr selten» enligt Möbius och Heincke 

 och i Öresund finnes den ej. Likaså saknas braxen där. 

 Man kan knappt antaga, att dessa fiskar under Litorinatiden 

 haft andra vanor än nu, och sålunda bör det vatten, i hvil- 

 ket de då lefde, ej ha haft så hög salthalt som sydvästra- 

 Östersjön i nutiden. På samma sak tyder äfven den stora 

 fattigdomen på marina organismer i Norrköpingsaf lagringarna. 

 Det är endast ett af skikten, det, i h vilket rödspättan träffa- 

 des, som innehåller några foraminiferer och dessa finnas som 

 ofvan anförts i Östersjön äfven nu för tiden. Dessa skikt 

 härleda sig sannolikt från ett relativt optimum under Litorina- 

 tiden ty både ofvanför och under saknas de nämnda 

 foraminifererna. Då emellertid det bevisats genom Munthe's 

 m. fl. undersökningar,^ att Litorinahafvet t. o. m, norr om 

 Åland hade en salthalt af 1 % d. v. s. densamma som i västra 

 Östersjön och södra Öresund i nutiden, torde man vara nöd- 

 sakad att antaga, att i trakten af det nuvarande Norrköping 

 eller rättare sagdt i den hafsvik, som täckte detta område, ut- 

 mynnat ett starkt sötvattensflöde (från Vättern), som i hög 

 grad sänkt salthalten i denna bukt, minskat antalet af ma- 

 rina organismer och möjliggjort sötvattensfiskarnas trefnad. 



Botaniska fynd. 



Ett eklöf funnet »cirka -1- 3,7 3 m. öfver Stockholms sluss- 

 tröskel» ådalägger, att eken redan invandrat och nått till 

 Östergötland vid denna tid. 



Af Zostera finnas på olika nivåer bladstycken inlagrade 

 ofta i riklig mängd. De bredaste finnas omkring 4,2 3 m. 

 öfver Stockholms slusströskel. Bland dessa mäta en del ända 



^ Jfr Mtjnthe: Preliminary RejDort on the Physical Geography of 

 the Litorina-Sea. Bull. Geol. Instit. of Upsala N:o 3 Vol. II 1894. 



Arkiv för zoologi. B.tnd 4. N:o 22. 3 



