G. ADLERZ, METHOCA ICHNEUMONIDES. 3 



Cicindela-larven. 



Om Cicindela -larvens allmänna utseende ger fig. 1 en 

 föreställning. Den visar en ur sin håla framtagen larv, sedd 

 från sidan. Krökningen af kroppen är under sådana för- 

 hållanden större, än då larven sitter i sin håla, hvars dia- 

 meter ej är större än längden af hufvudet och prothorax, 

 hvilka tillsammans bilda en horisontellt ställd, rund skifva, 

 vinkelrät mot kroppens vertikala längdaxel. Denna skifva, 

 som ses uppifrån i naturlig storlek i fig. 4, är det för Oicin- 

 del a-larven mest utmärkande. Den fyller helt ut hålans 

 mynning, i jämnhöjd med jordytan, då larven med utspärrade 

 mandibler (se fig. 5) sitter och lurar på rof. Såsom ses af 

 fig. 1 äro de utspärrade mandiblernas spetsar snedt uppåt 

 riktade. Bakom dem ses de likaledes snedt uppåtsträckta 

 antennerna, framför dem åter maxillerna med sina palper 

 samt de små korta labialpalperna, hvilka tydligast ses på 

 de förstorade af bildningarna af hufvudet. Bakom antennerna 

 sitta på hvardera sidokanten af hufvudet två starkt kon- 

 vexa punktögon. Prothorax, som bildar skifvans bakre hälft, 

 är nästan halfcirkelformad. Dess konsistens är mera läder- 

 artad än det starkt chitiniserade hufvudets. De små korta 

 benen hållas från spetsen af den framåtriktade l:sta leden 

 vinkligt tillbakaböjda åt ryggsidan. De äro därför föga 

 lämpliga till gångorgan, men tjänstgöra med sina klor vid 

 klättringen upp och ned i röret. Ett viktigt klätterorgan 

 är vidare den stora puckeln på bakkroppens ryggsida, med 

 sina två uppåtriktade chitinhakar (se fig. 1), hvilka icke blott 

 tillåta larven att snart sagdt blixtsnabbt försvinna i hålans 

 djup, utan också lämna nödigt stöd vid neddragandet af 

 ett motsträfvigt byte. 



Cicindela-larverna gräfva sina hålor i sandig jordmån på 

 öppna, solbelysta platser, helst i skogsbryn. Ofta gräfvas 

 de i hårdt tilltrampade gångstigar. Deras djup och diameter 

 växla efter larvernas egen storlek. De fullvuxna larvernas 

 hålor torde hos campestris i allmänhet ha ett djup af 12 — 

 15 cm., hos sylvatica kanske något mera. På hösten gräfva 

 de sig betydligt djupare ner för att öfvervintra. Jag har 

 då träffat sylvatica-larver på mer än 40 cm. djup. Hålornas 

 riktning är i det närmaste vertikal. Deras mynningar ha 

 en påfallande regelbunden cirkelform. Stundom äro de omgifna 



