4 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 3. NIO 4. 



af en liten kraterformad jordvall, men vanligen saknas 

 denna. 



Huru det tillgår vid hålornas gräfning, kan man lätt få 

 se genom att släppa uppgräfda larver på marken. De bruka 

 då sakta] krypa omkring och trefvande undersöka marken 

 med sina mundelar. Vid valet af plats tyckas de med för- 

 kärlek utse en punkt där sanden ligger lösare. Sålunda ville 

 de t. ex. ständigt gräfva sig ner i de förutvarande Cicindela- 

 rören, som af Methoca blifvit fyllda med sand efter larvens 

 paralysering. Genom att borra vertikala hål i sanden och 

 sedan fylla dem med löst packad sand lyckades jag i dessa 

 fall förmå dem att välja dessa punkter och lämna Methocas 

 verk i fred. 



Då larverna börja gräfva, borra de med hopslutna käkar 

 hufvudet ner i sanden, medan de samtidigt med sina korta 

 ben krafsa den uppgräfda sanden åt sidorna, på samma gång 

 som de med dem söka stöd vid gräf ningen. Då larven gjort 

 en helt liten grop, som ännu ej kan rymma hans utsträckta 

 kropp, sätter han sig ofta att hvila däri med åt ryggsidan 

 dubbelvikt kropp och hufvudet i ^mynningen. Vid fortsatt 

 gräfning kryper larven ner med hufvudet före, och ses därefter 

 om en stund med åt ryggsidan dubbelvikt kropp vända sig 

 i röret och på den af hufvudet och prothorax bildade skifvan 

 liksom på en skofvel frakta upp den vid botten uppgräfda 

 sanden. Om sanden är torr, kastas den med en knyck 

 långt bort öfver hålans kant. Är den däremot fuktig, plägar 

 larven mura fast den kring mynningen. Härvid sträcker 

 han det sandbelastade hufvudet rakt upp och begagnar det 

 som en murslef^ i det han med dess öfversida trycker fast 

 den uppburna sandklumpen vid den förut kring hålans myn- 

 ning hopade sanden. Det är på detta sätt den lilla sand- 

 vallen kring hålan uppstår. Genom att vrida sig rundt lyckas 

 larven med hufvudet svarfva en alldeles cirkelrund mynning. 

 Då han beger sig ner för att gräfva upp mera sand, vänder 

 han sig i röret genom att dubbelvika kroppen framåt. Ofta 

 sågos de nygräf vande larverna i mina sandfyllda glasburkar 

 fylla öfre delen af den nygräfda hålan med sand och ej visa 

 sig på många dagar. Äfven till sådana helt och hållet dolda 

 larver, af h vilkas håla of van jordytan intet spår syntes, 

 brukade Methoca ibland tränga ned. 



I den färdiga hålan plägar larven, om han är ostörd, 

 merendels sitta ända uppe vid mynningen, som då tillslutes 



