G. ADLERZ, METHOCA ICHNEUMONIDES. 9 



fade Cicindela-larver, som under natten gräft sina hälor. 

 Hon kom snart fram till en sådan, hvari larven satt med 

 hufvudet ungefär 1 cm. nedanför mynningen. Hon nedträngde 

 däri, greps af larven och stack honom i samma ögonblick, 

 h varvid denne våldsamt kastade sig upp, fasthållande stekeln 

 om hufvudet. Larvens hufvud hängde nu slappt åt sidan i 

 i hålans mynning. Stekehi stack honom ånyo, denna gång i 

 sidan af mellankroppen, hvarvid larven med en häftig krök- 

 ning kastade sig med hela kroppen upp ur hålan, så att 

 han blef liggande ett par cm. från dess mynning. T fallet 

 hade han släppt stekeln. Denne smög sig nu fram. grep med 

 käkarna fast midt under larvens strupe och stack honom bakom 

 vänstra bakhöften. Därpå gick han ner i hålan, men kom 

 genast åter upp och försökte först vid bakkroppen och sedan 

 vid ett af bakbenen släpa ner larven i hålan. Detta lycka- 

 des dock ej, enär sanden var för lös och ej gaf tillräckhgt 

 fotfäste. Först sedan jag med pincetten flyttat larven, så 

 att dess bakända låg helt nära hålans mynning, förmådde 

 stekeln draga ner honom. Methocan dröjde nere i hålan i 

 ^/4 timme, hvarefter hon kom upp och stängde dels genom 

 att med f rambenen krafsa ner sand, dels genom att med 

 käkarna nedbära lösslitna sandklumpar, hvilka packades med 

 käkar och hufvud. Stängningen afslutades denna gång om- 

 kring 10 minuter efter det stekeln kommit upp ur hålan. 

 Ägget var fästad t i led vecket bakom högra bakhöften. Lik- 

 som hos de föregående var det den inåt kroppens midtlinje 

 vända äggpolen, som var fästad, medan den andra var fri. 

 Ägget kläcktes -^/s, således efter en embryonaltid af 10 dygn. 

 Den lilla larven, hvars hufvud var tjockare än kroppen, satt 

 kvar i samma ställning som ägget. Hans hufvud hade upp- 

 stått i den inåtvända, fastade äggpolen. Han lefde blott ett 

 par dagar (se n:o 18). 



5. Samma stekel gick omedelbart därefter till en närbe- 

 lägen Cicindela-håla, gjorde ett anfall på larven, som satt 

 med hufvudet nära mynningen, och måtte därvid ha stuckit 

 honom, ty larven satt sedan alldeles stilla och lät Methoca 

 tränga sig ner, förbi hans hufvud. Omedelbart därefter lyfte 

 jag med pincetten upp larven, hvarvid stekeln befanns sittande 

 på hans bröst, med käkarna fasthållande i hans strupe. Ste- 

 keln stack nu denf på sanden lagda larven bakom vänstra 

 bakhöften och drog därefter baklänges ner honom vid bak- 



