14 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 8. NiO 4. 



14. ^^/s insläpptes den ena Methocan till de ny anskaffade 

 Oicindela-larver, som under nattens lopp gräft sina hålor. 

 Stekeln gick ner i hålan och sågs sedan ej vidare, förr än han 

 höll på att fylla igen hålans mynning med sandkorn, som till 

 största delen ditburos med käkarna från närmaste omgifningar 

 och stnndom tillpackades. Larven uppgräfdes och befanns 

 bära stekelägget bakom högra bakhöften. 



15. ^^/s släpptes den ena Methoca till en nyss infångad 

 Cicindela-larv, som ännu ej hunnit gräfva sig ner, utan låg 

 fritt på sanden. Hon närmade sig framifrån larvens hufvud, 

 kastade sig plötsligt blixtsnabbt mot detsamma och krökte 

 för ett ögonblick in sin abdomen under strupen, men släppte 

 strax. Larven, som förut varit mycket rörlig, blef nu still- 

 sammare, och stekeln satte sig bredvid honom och putsade 

 sig, förmodligen i afbidan på att giftet skulle sprida sig och 

 nå sin fulla verkan. Om en stund började stekeln med 

 käkarna bearbeta dels midtpartiet mellan bakhöfterna, dels 

 partien omedelbart bakom hvardera bakhöften, där ägget 

 brukar fästas. Däremot sågs ej denna stekel använda gadden 

 på dessa punkter. Det tycks som om malaxationen ensam 

 förmådde framkalla den åsyftade förlamningen af bakbenen. 

 Stekeln sågs också ifrigt slicka på dessa ställen, förmodligen 

 utsipprande blod vätska. Då ingen vidare paralyseringsåtgärd 

 tycktes komma att äga rum, inlades larven jämte stekeln i 

 i den senares förvaringsrum. Något ägg hade dock ännu föl- 

 jande dag ej lagts på denna larv. 



16. Samma dag släpptes den andra Methocan till en 

 likaledes på sanden krypande Cicindela-larv. Stekeln när- 

 made sig från sidan, kastade sig öfver honom och grep ho- 

 nom bakom ena bakhöften, h vilken punkt han länge bear- 

 betade med käkarna, under det han med benen höll sig fast 

 längs larvens buksida. Denna malaxation utsträcktes äfven 

 till midtpartiet mellan bakhöfterna och trakten bakom den 

 andra bakhöften. Därefter grep stekeln tag om ena mellan- 

 benet och stack därvid bakom ena bakhöften. Det ser ut 

 som om behandlingen af dessa partier skulle vara det väsent- 

 liga i denna stekels paralyseringsmetod. Något stickande 

 under strupen förekom ej och har i flera andra iakttagna 

 fall underlåtits. Antagligen är det af vikt endast då larven 

 sitter i sin håla och täpper dess mynning med sitt hufvud, 

 hvilket ju dock i det fria måste vara regeln. Men i förevarande 



