G. ADLERZ, METHOCA ICHNEUMONIDES. 15 



fall. då stekeln, ntan att möda sig med detta strupstyng, som 

 tillika innebär den största faran för honom själf, fick till- 

 fälle att genast gripa sig an med den väsentligaste operationen, 

 underlät han helt och hållet åtgärderna mot ganglierna i 

 strupens grannskap. Det tycks för öfrigt nästan, som om 

 behandlingen af delarna mellan och bakom bakhöfterna skulle i 

 hög grad nedsätta rörelseförmågan i allmänhet, äfven käkarnas, 

 ty stekeln gick utan fruktan fram äfven till hufvudet, som 

 han berörde, utan att larven försökte använda sina fruktans- 

 värda vapen. Att stekeln i sin blinda ifver ej alltid går så 

 regelrätt tillväga, kunde ses vid ett annat tillfälle, då han 

 grep tag öfver och med käkarna bearbetade något af ganglierna 

 midt på bakkroppens undersida och likaledes stack på 

 sidan därom, alldeles som om han trott sig sticka bakom 

 bakhöften. Dock tycktes han märka sitt misstag, ty efter 

 en stunds tref vande med spetsen af abdomen, ur h vilken 

 gadden sköts ut, flyttade han sig längre uppåt buksidan och 

 stack på den vanliga platsen. Äfven denna stekel infördes 

 jämte den paralyserade larven i stekelns flaska. Dock hade 

 han ännu följande dag ej lagt ägg på larven. 



17. ^^/s hade en Cicindela-larv gräft sitt rör omedelbart 

 intill glasburkens vägg, så att han var helt synlig. Han satt 

 nu med hufvudet helt nära mynningen. En Methoca insläpptes. 

 Hon lät sig strax gripas af larvens käkar och gaf honom i 

 detsamma ett styng nedanför hufvudet, antagligen i strupen, 

 med den påföljd, att larven efter några häftiga rörelser sjönk 

 ihop och sedan blott gjorde svaga rörelser. Därefter satte 

 sig stekeln på hålans kant för att af bi da giftets verkan. Efter 

 en lång stunds hvila trängde han sig ner förbi larvens hufvud, 

 satte sig på hans buksida och malaxerade länge mellan och 

 bakom bakhöfterna. Därefter flyttade han sig högre upp, 

 malaxerade länge strupen och stack därvid också bakom åt- 

 minstone den ena bakhöften. Vid malaxationen af strupen 

 tycktes stekeln slicka utsipprande blodvätska. Sedan han 

 därpå en stund klättrat upp och ned utefter larvens kropp, 

 upprepade han malaxationen vid bakhöfterna, h varmed han 

 länge sysslade. Likaledes upprepades stynget bakom ena 

 bakhöften flera gånger. Härefter följde en långvarig putsning, 

 först inuti röret och sedermera fortsatt ofvanför dess myn- 

 ning. Som jag nödgades afbryta iakttagelserna, infördes 



