18 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 3. N:o 4. 



nu ner i hålan. Men äfven detta var förgäfves. Ty larven, 

 som, af hans beteende att döma, instinktmässigt anade sin 

 öfverman, aktade sig väl för att gripa stekeln, utan lät sitt 

 hornartade hufvud med hopslutna käkar orubbligt fylla upp 

 röret i dess hela bredd, så att stekeln ej kom åt någon sår- 

 bar punkt. Detsamma har jag föröfrigt icke så sällan iakt- 

 tagit, och i alla dessa fall har stekeln måst draga sig tillbaka 

 med oförrättadt ärende. 



Sedan denna stekel med lika ringa framgång försökt sina 

 konstgrepp i ett par andra hålor, återvände han till en 

 punkt, som han förut noga undersökt med sina antenner, 

 och där gräfde han sig nu ifrigt ner. Då han efter långt 

 dröjsmål åter kom upp, stängde han den kanal, som han 

 lämnat efter sig, i det han beskäftigt bar fram sandkorn och 

 lade dem, ett för ett, i den håla han själf åstadkommit. 

 Någon af Cicindel a-larv gräfd håla kunde ej upptäckas på 

 denna plats, men stekelns ifver att stänga gjorde det sanno- 

 likt, att han dock träffat på något byte och lagt sitt ägg. 

 Följande morgon, då samma Methoca insläppts, gräfde hon 

 sig ånyo ner där, men kom snart upp igen och stängde. 

 Emellertid befanns, att en Cicindel a-larv samma dag på 

 kvällen nerifrån gräft sig upp och öppnat en håla på just 

 samma plats och nu satt däri med hufvudet nära mynningen. 

 Samma Methoca, som förut sysslat med denna larv, kom 

 fram till hålan, gick ner däri och stannade länge nere hos 

 larven, hvarefter hon stängde. Förmodligen hade hon således 

 förut ej kommit åt att sticka honom. Men ej ens denna 

 gången hade larven blifvit varaktigt öfvermannad, ty efter 

 ännu en dags förlopp var hans af stekeln tillstängda håla 

 åter öppnad. Methoca gick ännu en gång ner för att söka 

 få bukt på detta besvärhga byte och dröjde länge nere. 

 hvarefter hon omsorgsfullt stängde. Det blef dock ej för 

 sista gången, ty nästa dag hade den envise larven åter 

 öppnat denna håla. Stekeln fick göra ännu ett besök däri 

 och ännu en gång stänga. Sedan öppnades hålan ej mer. 

 Då jag *^/9 gräfde fram larven, bar han stekelns ägg bakom 

 vänstra bakhöften. Det lossnade dock vid larvens rörelser 

 och förkom. De 3 särskilda larver, som under n:r 20 om- 

 talas såsom behandlade af samma stekel kort efter hvarandra, 

 betecknas i det följande såsom n:r 20, a, b och c. 



