G. ADLERZ, METHOCA ICHNEUMONIDES. 2o 



in mina steklar i livar sin foderflaska, där de fingo hvila ocli 

 förfriska sig ett par timmar. Därefter insläpptes den ena 

 till den alltjämt i mynningen hirande Cicindela-larven. Snart 

 närmade han sig denna, sträckte några ögonblick sina vi- 

 brerande antenner rakt ut mot det fruktansvärda rof djuret 

 och steg därpå ut på dess hufvud från ryggsidan. Larvens 

 käkar slöto sig blixtsnabbt om främre delen af stekelns thorax, 

 strax bakom hans hufvud, och detta med sådan kraft, att 

 det måste förefalla högst besynnerligt, att ej den lilla smala 

 stekeln klipptes tvärt af. Hvad hans nedböjda bakkropp 

 denna gång sökte för mål att sänka sin gadd i, hann jag ej 

 se, då *jag hade uppmärksamheten skarpt riktad på det sätt, 

 på h vilket stekeln lät sig gripas af sitt offers mandibler. 

 Innan jag hann ändra riktningen af min blick, hade larven 

 redan släppt sitt tag, och ögonblicket därefter satt stekeln 

 redan på hålans kant eller rättare låg platt tryckt mot 

 marken och orörlig, så att, om erfarenheten ej lärt annor- 

 lunda, man kunde trott honom vara krossad och ur stånd 

 att röra sig. Cicindela-larven, som i oskadadt tillstånd håller 

 hufvud och prothorax böjda i rät vinkel mot kroppens längd- 

 axel, sträckte dem nu rakt uppåt, så att man kunde se 

 hufvudets undersida, sköt sig ett stycke upp öfver kanten 

 af hålan och började därefter draga sig ner, till dess han ej 

 längre syntes. Efter omkring 5 minuter började stekeln röra 

 sig, och detta på ett sätt, som visade, att han tagit saken 

 fullkomligt lugnt och ej lidit ringaste skada. Han begaf sig 

 nu ner i hålan, satt några ögonblick på dess vägg med ned- 

 åtsträckt hufvud och forskande antenner samt försvann 

 därefter i hålans djup. Efter ytterligare IV2 timme sågs 

 Tian syssla med hålans stängning. Detta stängningsarbete 

 fortgick utan af brott i V/^j timmes tid. Äfven här, liksom i 

 ett föregående fall (n:r 31), tycktes stekeln mot slutet glömma 

 bort rätta platsen, ty han började hopa sandklumpar på en 

 punkt, som låg 2 cm på sidan om den fyllda hålans mynning. 

 Larven uppgräfdes 7^ och hade då ett stekelägg bakom 

 vänstra bakhöften. 



39. Den andra Methoca gick samma dag fram till en 

 Cicindela-håla, där larven satt med hufvudet i mynningen. 

 Stekeln lät sig gripas af larvens mandibler om thorax och 

 «tack honom därvid i strupen. Nästan i samma ögonblick 



