G. ADLERZ, METHOCA ICHNEUMONIDES. 31 



Under eller efter paralyseringen ser man larven sjunka 

 djupare ner i hålan, neddragen af stekeln. I de fall, då lar- 

 ven vid paralyseringen legat öppet på sanden, sågs stekeln 

 stundom därefter söka släpa honom till hålan och draga ner 

 honom däri. Detta lyckades för n:r 5 och 8, medan n:r 4 

 och 11 förgäfves ansträngde sig, emedan ytsanden var för 

 lös och ej gaf tillräckligt fotspjärn." 



Sedan också äggläggningen ägt rum, visar sig stekeln 

 vid mynningen och börjar stänga genom att först med fram- 

 l)enen rifva ner sand från hålans kanter samt äfven med 

 käkarna lossa sandklumpar. Sedermera brukar stekeln från 

 omgifningarna med käkarna bära fram enstaka sandklumpar 

 •och gruskorn, h vilka läggas i hålan och stundom tillpackas 

 med hufvud och käkar. Då hålan är fylld, ligger sanden 

 jämn och slät däröfver. Den tid, som användes på para- 

 lysering, äggläggning och stängning, växlar ganska mycket, 

 men är ofta ganska lång (t. ex. hos n:r 38 mer än 3 timmar). 

 Då därtill stekeln ofta omedelbart därefter ses börja arbetet 

 vid en annan håla, })lir det påtagligt, att han tillbringar 

 största delen af sin dag under jordytan, och härigenom torde 

 Methocas sällsynthet åtminstone delvis kunna förklaras. 



Det lilla hvita, aflånga ägget har i de 22 fall, då jag 

 funnit det, varit fästadt i ledvecket bakom ena bakhöften 

 på Cicindela-larven, i 11 fall bakom den högra och i lika 

 många fall bakom den vänstra. Den inåt bukens midtlinje 

 v^ända äggpolen är inborrad i larvens hud, den andra polen 

 är fri. 



I fem fall har jag sett det kläckas. Embryonalperioden 

 var för n:o 4 och 28 tio dygn, för n:o 7, 9 och 26 fem dygn. 

 Den nykläckta larven satt kvar i samma ställning som ägget, 

 •och hans hufvud hade uppstått i den inåtvända, fästa äggpolen. 



