AEKIV FÖR ZOOLOGI. 



BAND 3. N:o 8. 



Den pnrasitislva metoden hos ( lirj sis virirtnla L, 



Af 

 GOTTFRID ADLBRZ. 



Meddelad den 8 november 1905. 



Kännedomen om guldsteklarnas lefnadssätt är ännu 

 mycket ofullständig. Visserligen insåg man mycket tidigt, att 

 de måste betraktas som parasiter hos de bobj^ggande stek- 

 larna, men rörande deras parasitiska metod voro föreställ- 

 ningarna länge mycket svarvande. Väl hade Lepeletier de 

 St. Fargeau redan 1806^ enligt egna iakttagelser meddelat, 

 hurusom det i stekelboet insmugglade Chrysisägget icke kläckes, 

 förrän boets rättmätige innehafvare, aculeatlarven, förtärt sitt 

 mesta foder och nästan nått sin fulla storlek, då Chrysis- 

 larven tager plats på hans rygg och långsamt suger ut honom. 

 Men då senare iakttagare, utan att söka utreda förhållandet 

 mellan parasit och värd, inskränkte sig till att konstatera, i 

 hvilka aculeaters bon guldsteklarna sågos intränga, kunde 

 ända tills på sista tiden den meningen göra sig gällande, att 

 guldstekeln vid sitt inträngande i boet först och främst för- 

 störde aculea tagget, för att hans egen larv skulle ensam komma 

 i åtnjutande af det insamlade foderförrådet. Numera är det 

 emellertid kändt, framförallt genom R. du Buysson's under- 

 sökningar, att den af Lepeletier framställda åsikten är den 

 riktiga. Det är så långt ifrån att guldstekeln skulle förstöra 

 aculeatägget, att detta tvärtom skulle vara en säker död för 

 hans sedermera utkläckta larv, enär, såsom du Buysson upp- 



^ Annales dn iNIuseuni d'Hifitoire nat. VIT. p, 115 — 129. 



Arhiv för zoologi. Bd 3. X:o 8. I 



