A. HENNIG, GOTLANDS SILUR-BRYOZOER, 2. 2 3 



partier af vallen fyllda, kompakta; dessa te sig på zoariets 

 yta såsom rundade små upphöjningar emellan mikroeciernas 

 eller zooeciernas aperturer. 



Å Tafl. 3, fig. 4 afbildas ett parti af segmentet, som, 

 alldeles i saknad af aperturer, upptages uteslutande af större 

 och mindre runda knölar. Ett vertikalsnitt genom ett sådant 

 parti visar, att de axillära delarna af zoariet äro uppbyggda 

 af primärzooecier, som fullständigt öfverensstämma med pri- 

 märzooecier hos segment med normala aperturer. Inom vesti- 

 bularregionen synas zooecialväggarnas cellikulära lameller 

 klufna i flera, som gå skilda från hvarandra, divergerande mot 

 zoariets yta, h varvid vestibulums lumen stundom helt och 

 hållet förtränges så när som på en eller annan obetydlig por. 

 Mellanrummen emellan cellikulärlamellernas grenar bilda emel- 

 lertid inga mikroecier, utan fyllas af koncentriska, konformigt 

 på hvarandra lagrade kalcitlameller, och mikroecierna fram- 

 träda till zoariets yta ej såsom mikroporer utan såsom små 

 lågkuUiga knölar. 



Såsom af tvärsnittet (fig. 17) framgår, finnes här ingen 

 skifformad mesotheca såsom hos Ptilodictyonidce. Zooecierna 

 utknoppa från en längs segmentets midt gående axel, radie- 

 rande utåt, och tilltagande i bredd ju mera de närma sig ytan. 

 De å fig. 17 inuti zooecierna synliga, tvärgående skiljeväggarna 

 beteckna inga bottnar, diafragmer eller dylikt; de utgöra den 

 snedt uppåt gående zooecialvallen, som träffats af snittytan, 

 där denna passerar från ett zooecium in på ett annat. 



På ett djupt tangentialsnitt nära axeln (fig. 15) fram- 

 träda primärzooeciernas smalt rektangulära, endast af ytter- 

 ligt tunna vallar från hvarandra skilda areor. Snitt närmare 

 zoariets yta (fig. 18) visa, att såväl zooecialrören som deras 

 skiljeväggar tilltaga i bredd utåt. Vestibula visa sig här 

 elliptiska. Väggarna genomsättas af smala, i tvärsnitt runda 

 cellikulärrör. Dessutom synas på dessa snitt de öfverskurna, 

 i zooecialväggen emellan två till samma längsrad hörande 

 zooecier liggande mikroecierna, bildande en eller två (ofta 

 hopstående eller hopsmälta) runda mikroporer. 



Förekomst: Visby. 



