30 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 3. N:0 10. 



rörets lumen, af en ytterligt fintrådig förstärkningsväfnad. 

 sclerencJiym. 



I de axillära delarna af zoariet förblir sclerencliymet alltid 

 tunnt; har här en tjocklek af O, o 3— O, o 4 mm. I de kortikala 

 delarna af zoariet däremot inträda en mängd växlingar i 

 sclerenchymets utbildning hos olika zooecier. Hos somliga 

 bibehåller sclerenchymet längs zooecialrörets hela längd samma 

 tjocklek som i dess axillära delar, hos andra tilltager det i 

 tjocklek inom zooecialrörets kortikalportion och detta hufvud- 

 sakhgen på dess distala, öfre sida, under det att detsamma 

 vid den undre sidan endast obetydligt tillväxer i tjocklek. 

 Denna sclerenchymets olika utbildning återspeglas i apertu- 

 rernas olika utseende, hvadan en närmare redogörelse för den- 

 samma lämpligen bör förekomma i samband med den speci- 

 ella beskrifningen öfver de på olika aper turgestaltning grun- 

 dade formerna. 



Sclerenchymets rand mot zooecialrörets lumen synes ofta 

 ojämn, liksom naggad eller taggig (figg. 20, 23, 25), och man 

 skulle möjligen vara böjd misstänka, att zooeciets vägg är 

 försedd med »spiniforma septa» och jämföra dem med t. ex. 

 NiCHOLSONS »septal spines» i »Tabulate corals», tafl. 5, fig. 1 d. 

 Dessa bildningar äro emellertid af rent sekundär natur och 

 ha ej det minsta med septa att göra. Här som annars^ kan 

 man spåra en tydlig tendens att ersätta zooecial väggarnas 

 finkorniga calciumkarbonat med en mera stabil modifikation, 

 grofkristalliniska kalcitaggregat. Först och främst drabbar 

 denna omvandling det kalkdetritusmaterial, som efter poly- 

 pidens försvinnande utfyllde zooecialröret, men sedermera 

 angripes också själfva väggens sclerenchym. Härvid går om- 

 vandlingen ej på en gång, jämnt framskridande mot djur hus- 

 väggens inre delar, utan så, att den i bildning varande kal- 

 citen här och där inskjuter små romboéderspetsar; mellan- 

 rummen mellan dessa kristall spetsar, ännu ej omvandlade, 

 kvarstå såsom i rörets lumen inskjutande taggar och ojämn- 

 heter. 



I zooecialrören synas (figg. 23, 25) diafragmer, tvärbottnar, 

 af olika antal i olika kolonier men alltid mera allmänt iakt- 

 tagbara i zoariets axillära än i dess kortikala region. Detta 

 år nog i någon mån anses bero därpå, att diafragmerna, utan 



Hennig, Balt. Yngre kritans bildningshist., Geol. För. Förh., Bd 21,s.47. 



