A. HENNIG, GOTLANDS SILUR-BRYOZOER, 2. 31 



att lämna påvisbara spår efter sig, förträngts af den nybildade 

 kalciten, helst som denna kalcitnybildning är starkast i zoa- 

 riets kortikala region. 



I somliga fall (fig. 25) synas zooeciernas väggar genom- 

 borrade af runda porer, communication-pores (Ulrich^), af 

 0,0 5 — 0,0 7 mm. diameter. I andra fall synas inga sådana 

 porer. Detta behöfver emellertid ingalunda betyda, att porer 

 också ursprungligen saknades. Jag tror tvärtom, att saknaden 

 af sådana porer kan förklaras på samma sätt som saknaden 

 i vissa fall af diafragmer : där väggarna omvandlats i sekundära 

 kalcitaggregat eller större enhetliga kalcitkristaller, förstöres 

 naturligtvis h varje spår af de väggporer, som möjligtvis ur- 

 sprungligen utgjorde ett förbindelseled emellan angränsande 

 zooecier. 



a. Forma aperta. 



Tafl. 4. fig. 4; Tafl. 5, fig. 1; Tafl. 6, figg. la. 2a, 7a; Tafl. 7, figg. 1 a, 2a; 



textfigg, 19—22. 



Zooecialr Örens aperturer ha formen af en öppen, snedt af skur en 

 tratt eller strut. 



Snedheten beror därpå, att zooeciet utmynnar under sned 

 vinkel mot zoariets yta, och att mynningens distala, öfre 

 vägg är uppdragen så högt, att dess fria kant kommer att 

 nå fram till zoariets allmänna ytplan. Såväl den distala 

 som den proximala aperturväggen är konkav och själfva myn- 

 ningen i trattens botten är tvärstäJld, ovalj af c. 0,i6 mm. 

 bredd. Aperturerna synas i vissa fall strödda öfver zoariets 

 yta, i andra fall kan man spåra en viss anordning af desamma 

 i omväxlande längsrader åtminstone öfver en kortare sträcka. 

 De äro vidare tätt slutna till h varandra, skilda af smala, 

 nästan skarpa skiljeväggar. 



Längdsnitt genom kolonien (fig. 20) visar, att zooecialrören 

 i zoariets axillära del gå parallellt med dess längdaxel, i dess 

 kortikala däremot snedt utåt och iippåt, samt att desamma 

 bli vidare ju mera de närma sig ytan. De primära djurhus- 

 väggarna bestå som vanligt af en cellikulär lamell, som medelst 

 en tunn, strukturlös kalcitskifva sammanväxer med angrän- 

 sande zooeciums vägg. Zooeciernas antal ökas genom en 

 dikotomisk delning af djurhusväggens cellikulära lamell. På 

 insidan af den cellikulära lamellen är aflagradt ett scleren- 



^ Geolog. Survey of Illinois, Vol. 8, s. 312. 



