42 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAXD o. ^lO 10. 



Från det distala, skaf tade, lunariet utgår en, från det proxi- 

 mala, sessila lunariet en annan omkristallisering af detri tus- 

 materialet i zooecialrörets mynning. De nybildade kalcit- 

 agjrregaten växa således från hvart sitt håll och närma sig 

 allt mer och mer h varan dra, tills de ändtligen sammansmälta, 

 helt och hållet utfyllande den ursprungliga aper turen med 

 kristalliniskt kalcitaggregat, eller lämnande mellan sig ett 

 smalt springliknande mellanrum. 



Fig. 2 a å Tafl. 7 visar oss, i huru hög grad aperturfor- 

 men kan växla inom en yta af några kvadratmillimeter. Of- 

 verst, d. v. s. mest distalt på zoariet, är o aper turerna snarast 

 hänförliga till forma, aperta och forma seriata; de understa 

 aper turerna på figuren få genom en stark tillväxt af scleren- 

 chymet på den distala mynningsväggen en i aperturen in- 

 trängande tandliknande process, vanligen afrundadt trubbig, 

 men också (se Tafl. 7, fig. 1 d) rännformigt fördjupad och då 

 bildande ett distalt, skaftadt lunarium. Den undre delen af 

 peristomet dragés vid dessa undre, äldre, aperturer högre 

 upp; detta gäller särskildt underläppens sidopartier, hvari- 

 genom aperturen här blir springliknande, under det midt- 

 partiet af läppen är bågformigt utsvängd. Se vi litet när- 

 mare på detta utsvängda parti af läppen, finna vi dess inre 

 rand garnerad af ett med densamma sammanväxt hästsko- 

 formadt lunarium, som gör själfva randen tjockare och kraf- 

 tigare, men som ej framträder, då zoariets yta ses rakt från 

 sidan. — Ännu längre ned på samma zoarium få aper turerna 

 det utseende, fig. 2 b å tafl. 7 visar, bågformigt böjda sprin- 

 gor, tvärställda på rundade, mammillära upphöjningar, när- 

 mast jämförliga med aperturerna hos »Coenites intertexius» 

 EiCHWALD, afbildad af Milne Edwards och Haime i British 

 fossil Corals, V, tafl. 65, fig. 5. Såsom visades vid redogö- 

 relsen för tangentialsnittet (fig. 31), lagdt just genom ytpar- 

 tierna af ett sådant zoarium, som här är i fråga, äro mam- 

 millerna rent sekundära bildningar, uppkomna i samband med 

 fossiliseringen, en kalcitnybildning på och omkring såväl det 

 skaftade, distala som det sessila, proximala lunariet. 



I andra fall tar utvecklingen från forma aperta till forma 

 clavsa andra vägar. Tafl. 6, figg. 8 a, 8 b visa, huru de i zoariets 

 distala del typiska, trattformade och med proximalt lunarium 

 försedda aperturerna längre ned på stammen ersättas af 

 andra med starkt sclerenchym i aperturens distala sida och 



