48 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 3. N:0 10. 



randzon. Somliga visa en tvärställd, oval mynning i bottnen 

 af en snedt afskuren, öppen tratt, d. v. s. vi ha här samma 

 aperturtyp vi förut lärt känna hos forma aperta af Coenites 

 repens. Zooecier med denna apertur ha ända fram till zoa- 

 riets yta samma tunna sclerenchymbeläggning som i zoariets 

 axillära delar (jfr längdsnittet, fig. 34). 



På en eller annan af dessa aperturtrattars öfre, distala 

 sida inträder en sclerenchymbildning, som liksom börjar ut- 

 fylla tratten. Samtidigt drar sig sclerenchymet högre upp, 

 bildande en underläpp till närmast distalt liggande apertur 

 och detta antingen så, att peristomranden drar sig likformigt 

 uppåt, eller så, att sidopartiernas sclerenchymbildning blir star- 

 kare än midtpartiets, hvarvid underläppens rand får en median 



35. 



Fig. 35. Ytligt tangentialsnitt. Coenites var iabilisIlN g. Dalhems å; ^"/i. 

 Sclerenchynibeläggningen på zooecialrörens insida bildar ingen tappliknande 

 process eller ås. 



halfcirkelformig utskärning emellan de högre upp sig sträc- 

 kande sidopartierna. 



Går sclerenchymbildningen ännu längre (Tafl. 7, fig. 5 b), 

 uppkomma dessa plattliggande eller hvälfda små fjäll, som 

 höja sig öfver zoariets allmänna ytplan delvis täckande hvar- 

 andra taktegellikt. Af den ursprungliga, ovalt trattliknande 

 aperturen synes i detta fall endast en bågformigt böjd smal 

 springa. 



En mycket vanlig aperturform på äldre delar af zoariet, 

 afbildad Tafl. 7, fig. 6, utgöres af smala, tvärliggande springor, 

 ofta med median rundad utbuktning på den proximala randen, 

 nedsänkta emellan tjocka sele renchymlis ter. 



