56 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 3. N:0 10. 



synes i lyckligaste fall endast som en ring på den undre, inre 

 sidan af peristomranden, eller ej alls skiljande sig från denna. 

 Lunariets fria, spetsiga ändar bli genom denna kalcitbildning 

 omformade till trubbiga tandliknande utskott, som synas utgå 

 direkt från randen. 



Öfriga »sep ta» (Nicholson, Tabulate Corals, s. 133) hos 

 Coenites. Efter den föregående framställningen om naturen 

 af föregående författares »sep ta» hos Coenites kunde det vara 

 öfverflödigt att orda om Nicholsons uppgift, att hos Coenites 

 stundom finnes ej blott tre utan fem »septa», helst som jag 

 ej sett NiCHOLSONS originalexemplar, ej heller i något af mina 

 egna preparat sett några bildningar, som kunde tolkas såsom 

 nya septa vid sidan af de tre redan af handlade. Väl har jag 

 sett taggliknande bildningar af olika antal inskjuta sig i apertu- 

 rerna, men dessa bestå antingen af kalcitkristaller, eller också 

 äro de framkallade vid den sekundära kalcit om vand lingen på 

 följande sätt. Det finkorniga kalkmjöl (detritus), som, utifrån 

 inkommet i zooeciet, ofta fyller dess håhghet, undergår en 

 omkristallisering till grofkristalHniskt kalkspataggregat. Kalcit- 

 bildningen anf rater också zooecial väggen, i det från skilda 

 punkter kalcitkristaller i bildning ersätta den ursprungliga 

 väggens finkorniga kalcitaggregat ; de partier, som lämnats 

 oberörda vid denna omkristallisering, framträda i snitt såsom 

 taggar af gråaktigt gult, finkornigt sclerenchym emellan de 

 klart genomskinhga kalcitkristallerna (figg. 20, 25, 28, 29). 



